Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica. XI, n:o 11. 9 



Tolfsnas udden, tills den vid fjarden med samma namn upp- 

 hor med en hojd af 80 fot ofver hafvet. Pa omse sidor om 

 denna as forekommer mosand lagrad i betydande mangd, lik- 

 som afven vid forenamnda asar vid Kihla och Majniemi. 



Den for vaxtligheten i allmanliet och jordbruket i syn- 

 nerhet viktigaste jordarten, akerleran, patraffas fornamligast 

 i vattendragens dalgangar. Karaktaristiskt for Kimito on ar 

 att lerdalarnas sidor brant lioja sig mot de narliggande hoj- 

 derna, hvaremot sjalfva dalbottnen endast langsamt hojer sig 

 ofver hafvet. Kring Kimito kyrka ntbreder sig den storsta 

 lerslatten. Afven mellan Bjorkboda och Eosendal finnes en 

 ganska stor dylik. Pa nagra fa stallen, som varit och annu 

 under vissa tider af aret aro ofversvammade, antraffas svam- 

 lera. Endast vid Storvik, Yastankarr och Mjosund ager den 

 nagon storre utstrackning. Traskbottnen ofverklades maning- 

 om med gyttja, hvilken stundom betackes med dy sasom 

 fallet ar pa Trosko och Synderso. De storsta torfmossarna 

 forekomma soder om Pungbole, soder om Pederso och Mark 

 byar samt vid Lamnas och Bjorkboda trasken. Pa sina stal- 

 len skjnter mosstorfven fram pa vattenytan och bildar gung- 

 fly. Dessa bildningar aro dock ganska sallsynta inom omra- 

 det. I flere mossar aro tydliga vaxtlemningar antraffade sasom 

 trarotter, stubbar, nafver och Eqviseta. Kombinationer af 

 mossar och gungflyn forekomma ofta och forsumpningar 

 aro allmanna, ehurii de tillfoljd af markens kupering icke aga 

 nagon sjmnerlig vidd. Tallmyrar aro har som annorstades i 

 vart land de allmannaste siimpmarkerna. De aro bevnxna med 

 laga tallar och nagon gang Betula nana. I karren vaxer en 

 gles lofskog, klibbal och bjork, delvis tall och gran. De tidi- 

 gare omtalade hojderna och asarna aro betackta af bland- 

 skog, bildad af tall och bjork med instrodda exemplar af 

 gran, asp, ronn och hagg. Liksom ofverallt i vart land aro 

 ocksa har skogarna i hogsta grad vanskotta. Vedexporten 

 har antagit betj'dande dimensioner och de narbelagna staderna 

 utgora lampliga afsattningsorter. I den nedhuggna barrsko- 

 gens stalle nppvaxer en tat lofskog^ och rena bestand af tall 

 och gran hora darfor numera till sallsyntheterna. De forra 



