NÅGRA ORD OM EN SAMLING DÄGGDJUR FRÄN ECUADOR 3 



äro delvis insamlade i trakterna omkring Quito och i regel på 

 en betydande höjd öfver hafvet. De lämna därför en utmärkt 

 intressant inblick i däggdjursfaunans sammansättning på An- 

 derna i Ecuador, hvarför ett litet meddelande härom torde vara 

 på sin plats. 



En liten rar kloapa Midas graellsi Espada härstammar 

 från Napo-dalen, där den lefver på 4 — 5,000 fots höjd. Den 

 är mestadels svart med stora hvita mustascher och endast ett 

 fåtal exemplar af den finnes i museerna. 



Insektätarne representeras af en liten svart näbbmus {Bla- 

 rina meridensis Thomas) med fjälliga tår. Den är ursprung- 

 ligen beskrifven från Venezuela, och fyndorten Pichincha vid 

 Quito är den sydligaste kända för en sydamerikansk näbbmus. 



Rofdjuren erbjuda åtskilligt af intresse. Bland dem mär- 

 kes i främsta rummet en vacker ny ras af puma {Felis conco- 

 lor Söderströnii Lönnb.). Det finnes flera olika raser af puma 

 skilda genom storlek och färg m. m. och med olika utbredning 

 från Patagonien till Canada. De sydligaste äro gulgrå eller 

 ljust brungrå. Nu föreliggande art är nästan terracottafärgad, 

 starkt öfverskuggad med långa svarta hårspetsar. Ansiktet 

 är mörkt, svansspetsen svart, men strupen hvit. Fallen är 

 lång och tät och denna Andernas puma^ värderas högre som 

 pälsverk än det tropiska låglandets mera snagghåriga former. 

 Professor Lagerheim har meddelat, att puman i Ecuador härför 

 vana att stryka omkring indianernas hyddor och försöka snappa 

 bort deras små hvita hundar, som för den tyckes vara en 

 läckerhet. Den har sålunda ungefär samma smak som leopar- 

 derna i Afrika, ty dessa visa en otrolig djärfhet, då det gäller 

 att röfva hundar. Man har flera exempel på, att de därvid 

 t. o. m. intränga i boningshusen. Men puman i Ecuador nöjer 

 sig ej blott med små indianhundar, den dödar också enligt 

 konsul Söderström's meddelande grisar, mulor, åsnor o. s. v. 

 Dock är den i regel ej farlig för människor. Berusade indianer 

 kunna likväl någon gång, enl. professor Lagerheim, bli olyck- 

 liga undantag. Detta är af biologiskt intresse, ty det är klart, 



* Den förekommer på en höjd af ända till 12,000 fot. 



