STRÖFTÄG I KAUKASUS I T 



Astara, den sista ryska utposten mot söder, är ett helt 

 litet samhälle, men med några snygga hus och rätt bra buti- 

 ker, en hel del tjänstemän äro ju bosatta där. Vi fmgo hyra 

 ruui hos en armenier, men det rummet visade sig på natten 

 vara så upptaget af andra, icke betalande hyresgäster, att vi 

 föredrogo att tälta i det fria. Kackerlackornaa vimlade öfver- 

 allt och firade riktiga orgier i och på allt det rara och för dem 

 säkert nymodiga, vi fört med oss, vi flngo sedan naturligtvis 

 en hel del med oss i vårt bagage. Men vi hämnades ofrivil- 

 ligt, i det vi lämnade efter oss »i utbyte» ett antal ormar och 

 andra reptiler, som lyckats smita ur sina påsar, medan vi voro 

 öfver i Persien! 



Reptilier och grodor höra till karaktärsdjuren i dessa trak- 

 ter, de måste falla livar och en i ögonen, ty deras talrikhet är 

 enorm. I träsken stämma grodorna (Råna esciilenta var. ridi- 

 bunda Pall.) upp sin afgrundskonsert. Det är ena väldiga, 

 feta bjässar på 12 å 15 cm., de måtte ränsa luften och marken 

 från en otalig mängd skadedjur, ty deras aptit synes aldrig 

 vara stillad. Betydligt sällsyntare är den andra här förekom- 

 mande grodarten. Råna macrocnemis Blgr, ett djur stående 

 både R. arvalis och R. agilis mycket nära och ofta förväxlad 

 med den senare.^ Hur ofta hör man ej beskrifvas, att hvarje 

 insektätare bland fåglarna hvarje dygn utrotar så och så många 

 insekter och andra skadedjur, och hvilken skada man gör sam- 

 hället för hvarje dylik fågel, man dödar! Hvilken respekt borde 

 folk i allmänhet då få för de så afskydda, ja ofta fruktade el- 

 ler i allra bästa fall alldeles obeaktade grodorna och ödlorna, 

 om man sade dem, att dessa göra precis samma nytta som 

 sångfåglarna och insektätarne! — Att sköldpaddorna voro tal- 

 rika och hur de ofta täckte hela stränderna längs åar, bäckar, 

 ja diken, har jag redan nämnt i en föregående uppsats. Och 

 öfverallt, där en något så när torr plats inbjuder att bygga 



^ I föregående uppsats (Fauna o. Flora, n:o 1, 1913, s. 12) angafs Råna 

 agilis Thoms. förekomma i Talspek. Efter noggrant studium af vårt rika ma- 

 terial från alla delar af Kaukasus ha vi kommit till den öfvertygelsen, att där en- 

 dast förekommer en enda starkt varierande brun groda, R. macrocuciuis Blgr., 

 och att de öfriga angifna arterna, R. cam^ranol och agilis, måste inrangeras un- 

 der denna. Den närmare beskrifningen utkommer i Zool. Anzeiger. 



