14 FAUNA OCH FLORA 



häst och utan vidare packning kan man med någon ansträng- 

 ning tillryggalägga den 7 å 8 mil långa vägen på en dag, men 

 har man packning och vanliga hästar, måste man uppdela re- 

 san på 2 dagar. Den läsare resp. ryttare, som tycker, att det 

 är väldigt lång tid för en sådan distans, måste betänka bergets 

 höjd, de asiatiska vägarna och den gassande solen! Eskorte- 

 rade af 3 kosacker bröto vi upp en middag för att sent på 

 kvällen anlända till kosackposten Cheiran, belägen uppe vid 

 skogsgränsen (c:a 150 m. ö. h.) i Astaradalen. Den steniga, 

 ofta mycket oländiga vägen bar ständigt uppför, i talrika vind- 

 ningar längs den lilla Astarafloden, med hänförande utsikt öfver 

 det oafbrutna urskogslandskapet. Lönn (Acer hisigne), bok, 

 ek, alm, Parrotia, Gleditschia och hvad alla dessa olika träd 

 heta stå just i sin fagraste vårskrud, de mörkbruna eller af 

 ett nätverk murgröna fördystrade stammarna ge ett välgörande 

 afbrott mot det ljusa löfverket. Buxbom växer 6 å 8 m. i 

 höjd och bildar riktiga träd och rödboken ger genom sin färg 

 särskildt lif åt landskapet. Murgröna och framför allt vin- 

 rankor sträfva som lianer upp till de högsta topparna, väldiga 

 gamla döda trädjättar med mossbelupna grenar äro öfvervuxna 

 af slingerväxter och få ofta ett vidunderligt, spökaktigt utse- 

 ende. Men man saknar blommorna, västkustens rhododendrer 

 och azaleor m. fl. möta ingenstädes ögat, ja blomsterfattigdo- 

 men är uppenbar. Och ej mindre egendomlig är den absoluta 

 frånvaron af barrträd i hela Talyschområdet! 



Efter ett mycket gästfritt mottagande hos kosackpostens 

 befälhafvare, bröto vi nästa morgon kl. 5 upp från Cheiran för 

 att efter 11 timmars ridt vara i Ardebil. Den återstående sträc- 

 kan upp till passhöjden (c:a 1650 m.) är den svåraste, h vilket 

 väl bevisas af de många kadaver af hästar, mulor och kameler, 

 som här fylla vägen. Det är väl det vanligaste dödssättet för 

 de arma lastdjuren i detta land, att de sjunka samman under 

 bördans tyngd på någon oländig karavanväg! Och där de falla, 

 få de ligga, ryttare och lastdjur ha ofta svårt att komma förbi 

 dessa hinder på den redan förut usla vägen. Här ha gamar 

 och schakaler väl nästan hvarje dag som går dukadt bord! Nu 



