2 4 FAUNA OCH FLORA 



mig har Tiflis en alldeles särskild dragningskraft, i det de ome- 

 delbart intill liggande bergen äro mycket rika på reptilier; icke 

 mindre än 8 olika arter ormar, flera arter ödlor, sköldpaddor 

 och batrachier har jag där fångat. Man tager t. ex. linbanan 

 och är på några minuter uppe på bergryggen, där ett par syn- 

 nerligen enkla nöjesetablissemanger äro anlagda. Därintill be- 

 höfver man endast göra sig mödan lyfta på alla stenar, man 

 kan komma åt. Under dem finner man då ofta små vackra, 

 helt gulbruna snokar, Contia modesta Mart., med vackert teck- 

 nadt hufvud, alldeles ofarliga, aldrig öfver 50—60 cm. långa; 

 eller en och annan Zarnenis Dahli Fitz., också en mycket vac- 

 kert tecknad orm, mera sällan en Tarbophis, en vattensnok 

 eller hans närmaste släkting. Har man tur, kan man också 

 finna en Typlilops vermicularis Merr., en liten rödgrå orm af 

 en daggmasks storlek, nästan blind (ögonen ligga under huden) 

 och lefvande i jorden som daggmasken. Ett ännu sällsyntare 

 fynd är den präktiga Zarnenis Ravergieri. Ménetr., en orm på 

 bortåt ett par meters längd och med sicksacklinje precis som 

 en huggorm. Man må känna till honom aldrig så bra, man 

 tror dock alltid i första ögonblicket, att man har en väldig 

 sydeuropeisk vipera framför sig! Hvad nu denna i ögonen 

 fallande teckning beträffar, så handlar det därvidlag ej om nå- 

 gon mimicry, d. v. s. efterhärmning af viperans yttre, som 

 mången kanske skulle antaga, ty dels göra hans fiender knappt 

 någon skillnad mellan giftiga och icke giftiga arter, och dels 

 äro viperorna inom vår arts utbredningsområde (framför allt 

 Vipera lebetina L.) ej så karakteristiskt sicksacktecknade som 

 de europeiska släktingarna. Teckningen torde alltså vara upp- 

 kommen ur rent yttre nyttighetssynpunkt — liksom hos vipe- 

 ran själf — framför allt för att göra dess ägare mindre bemärkt 

 i viss omgifning. 



Under stenarna och i klippspringorna finna vi äfven ödlor, 

 både den stora, taggiga kaukasiska agamen {Agama caucasica 

 EiCHW.) och den lilla murödlan [Lacerta saxicola var. Port- 

 schinski Kessl.). Skiner solen, ligga de båda och sola sig för 

 att vid minsta annalkande fara försvinna i sina gömställen. 



