STRör-TAG I KAUKASUS 25 



Man måste närma sig ytterst försiktigt för att komma dem så 

 nära, att en snara kan användas; betydligt lättare äro de fångade 

 under en sten. I klippspringor kan man ofta se en hel hög 

 agamer ligga inkilade, inom räckhåll för en längre pincett, men 

 de bända sig så fast med sin taggiga kropp mot klippan, att 

 de äro omöjliga att få ut. Under stenar finner man lika ofta 

 som ödlor och ormar, ja någon gång tillsammans med dem, 

 den grönfläckiga paddan {Biifo viridis Lauk.) i ej ett, utan ofta 

 ett dussin exemplar. När man lyfter på stenen, blifva de lugnt 

 liggande eller blåsa på sin höjd upp sig, att de blifva runda 

 som bollar - paddornas vanliga sätt att imponera! Det är 



Fig. 6. Sköldpaddsjön ofvanför Tiflis. 



förvånande, att reptilierna ej mer sky detta grannskap, pad- 

 dorna måste med sin giftiga afsöndring vara ett riskabelt säll- 

 skap. 



Vända vi oss till gräsmattorna och buskagen, stöta vi snart 

 på en scheltopusik, denna väldiga ormslå på 1 meters längd 

 och tjock som en barnarm. När de ligga i den värsta solen 

 och sofva middag, äro de ej svåra att fånga, med någon för- 

 siktighet öfverraskar man dem lätt; de sofva ofta, som om in- 

 tet ondt funnes i denna världen, man nästan lyssnar för att 

 höra, om de ej snarka! Men vakna de och blifva skrämda, 

 äro de på ett ögonblick försvunna i buskarna, där man ej kan 

 förfölja dem; på en gräsmatta och på stäppen hinner man utan 

 svårighet upp dem. 1 buskkanterna håller sig också den stora, 

 präktigt gröna smaragdödlan, ytterst vaksam och snabb, ja, 



