ÖFVERTRO RÖRANDK DJUR BI.AND OST-AFRIKAS NEGRER 39 



jakt och ej lyckats fälla något vildt utan varit beredda att 

 lägga sig till livila med skrikande mage, har det händt, att de 

 fått höra ett lejons undertryckta rytande. Djuret har dödat 

 något villebråd och uppmanar nu sina släktingar att komma 

 och -deltaga i dess måltid. Männen hafva då utan fruktan gått 

 att söka upp lejonet, som vid deras ankomst drager sig till- 

 baka för att ej skrämma dem. De hafva tagit så mycket kött, 

 de behöft, och sedan oantastade återvändt till sitt läger. Hye- 

 nans elan utmärker sig för en omättlig glupskhet, och de som 

 tillhöra den, ha ett oerhördt stort begär efter kött. De af 

 kråkans elan äro mycket fega och taga gärna till harvärjan i 

 strid. Medlemmarna af hökclanen betraktas som mycket tjuf- 

 aktiga och, liksom höken kretsar i luften, färdig att slå ned 

 på ett köttstycke eller dylikt, som till äfventyrs kan ligga utan- 

 för en hydda, stryka de kring byarna och titta efter något att 

 stjäla. 



I normala fall kan man ej döda totemdjuret eller äta dess 

 kött, ja ej ens vidröra delar af detsamma (tabu). Jag hade 

 vid ett tillfälle nytta häraf vis å vis en ny »boy» af bushboc- 

 kens elan. Låset till en af mina kistor hade gått sönder, och 

 för att skydda dess innehåll mot eventuell långfmgrighet från 

 ynglingens sida lade jag ett stycke bushbockskinn öfver sa- 

 kerna. Hvar gång han skulle hämta något ur kistan, bad han 

 mig först taga bort skinnet. På samma sätt kan naturligtvis 

 en man af lejon-clanen, om han träffar på ett dödadt lejon, 

 ej taga dess hud. Undantag från den generella regeln finns 

 dock, och det gifves personer, som utan anledning döda sitt 

 totemdjur. De som så förbryta sig, anses emellertid draga 

 öfver sig olyckor, deras boskap eller de själfva bli sjuka eller dö 

 o. s. v. Endast i ett fall är det berättigadt och döda totem- 

 djuret, nämligen om man öfverfalles af detsamma eller det an- 

 griper ens boskap. 



En af de viktigaste bland de förpliktelser, som medlemmar 

 af samma elan hafva sinsemellan, är den, att de skola hjälpa 

 hvarandra i allsköns trångmål. Detta gäller icke blott männi- 

 skor emellan utan äfven för en man gent emot hans totem- 



