52 



FAUNA OCH FLORA 



intrasslad och ofta nästan omöjlig att reda ut. För Tryon's 

 Manual of Conchology, för närvarande det enda sammanfattande 

 arbete öfver gruppen, gäller detta i hög grad. 



Af släktet Arion fann jag ej mer än en art, nämligen Arion 

 rufus L. Den förekommer tämligen ymnigt i de flesta skogar. 

 Öfver trädgränsen hittade jag den ej, men väl ibland de allra 

 högst gående träden i subalpina zonen, d. v. s. på om- 

 omkring 700 eller 820 m. s. m. beroende på området. Gränsen 

 ligger nämligen i trakten af Storlien — Enafors på 700 m. och 

 söder om Annsjön på 820 m. enligt Högboms »Norrland». 



Foto. G. E. Du Rietz. 



Fig. 3. Öfre subalpinan på Skurdalshöjden. 



Hufvudsakligen tycktes den uppehålla sig under lös bark eller 

 på svamp mest Boletus och Cortinarius i björkregionen. 



Bland de funna exemplaren förefunnos tydliga öfvergångar 

 mellan typisk Arion rufus L. och ■{ fuscus Miill. Äfven an- 

 träffades en del exemplar, som fullständigt motsvara diagnosen 

 på Westerlunds ,3 laevis. Vid jämförelse med Westerlunds 

 original-exemplar i Riksmuseets samlingar fann jag, att dessa 

 sistnämnda, hvad de yttre karaktärerna beträffar, egendomligt 

 nog ej passa in på hans egen beskrifning. Åtminstone en del 

 af dem äro nämligen tydliga Arion rufus y fuscus. Såvida ej 

 kommande undersökningar kunna uppdaga några anatomiska 

 karaktärer för p och 7 äro de emellertid endast obetydliga 



