72 FAUNA OCH FLORA 



erbjuda vinden en utmärkt angreppsyta och råka i fara att 

 br3'tas eller slitas af. Risken häraf minskas själffallet i 

 hög grad därigenom, att de unga, ännu hela bladen af alla 

 häftigare vindar så småningom splitsas upp i en mångfald 

 flikar, hvilkas sårränder läkas mycket snart, så att de enskilda 

 remsorna nästan ostördt kunna funktionera vidare. Att det 

 verkligen är blåsten, som har rifvit sönder bladen, inses utan 

 svårighet däraf, att dessa hos de med ravenalan närbesläktade 

 bananerna alltid äro uppflikade på samma sätt som hos de 

 resandes träd, när plantorna växa i det fria, under det att de 

 däremot förbli alldeles hela hos de individ, som äro planterade 

 i växthus och därigenom skyddade mot vindens inflytande. 



En kraftig ravenala har vanligen mellan tjugu och tjugu- 

 fem blad utvecklade på en gång, och dessutom finnas alltid 

 mer eller mindre väl bibehållna rester af vissnande blad, som 

 hänga ned utefter stammen. Mellan skaften af några bland 

 de yngre bladen framsticka de stora blomställningarna, som 

 vanligen fmnas till ett antal af tre eller fyra stycken på hvarje 

 individ. De växa ut från en bladslida och nå i allmänhet en 

 längd af bortåt en half meter. På blomställningens axel sitta 

 sju till tolf tvåsidigt anordnade, stora och fasta högblad, och i 

 vecket af hvart och ett af dem sitter, väl skyddadt, ett knippe 

 af talrika, tätt hopträngda, ungefär decimeterlånga, gulvita 

 blommor. Högbladen äro båtformigt hopvikta, och deras kan- 

 ter sluta tätt tillsamman samt lämna endast en trång springa 

 öppen, ur hvilken blommorna sticka fram, allt eftersom de slå 

 ut. Blomhyllet utgöres af två kransar, en yttre och en inre, 

 med tre smala, spetsiga blad i hvarje. Fem af blombladen 

 äro ungefär lika långa, men ett af bladen i den inre kransen, 

 det mediana, är betydligt kortare än de öfriga. Innanför hyl- 

 let följa sex ståndare med korta strängar och mycket långa, 

 smala knappar. Innerst sitter pistillen, som består af ett un- 

 dersittande, trerummigt fruktämne, ett långt stift och ett i 

 spetsen sextandadt, tvåklufvet märke. 



Frömjölet öfverföres från den ena blomman till den andra 

 hufvudsakligen af fåglar, och framför allt torde det vara ho- 



