94 FAUNA OCH FLORA 



tydligt låter sig ej göra, emedan grenigheten blir så tiit, att ingen- 

 ting kan urskiljas. De tvä vänstra granarna äro synnerligen kraf- 

 tigt utvecklade. Stammens diameter är 2 meter ofvan marken 

 ungefär i dm., och trädens höjder 7 och 6 m. resp. Grenarna äro 

 mycket långa, somliga 2,5 m. och däröfver, men grenigheten är 

 större än för normal ormgran, och exemplaren synas komma att 

 öfvergå lill någon annan granform. Det mindre exemplaret har en 

 stamdiameter vid marken af ungefär 3 cm. och når en höjd af 

 något mer än 2 m. 



Fig. 3 åskådliggör en typisk ormgran. Dess höjd är i,s m. 

 och stamdiameter vid marken 2,5 cm. Grenarnas längder variera 

 mellan i och i,; m. 



Ytterligare tvenne exemplar har jag funnit, det ena af mans- 

 höjd, det andra knappt meterhögt, men skogens täthet omkring gör 

 det omöjligt att fotografera dem. Några kottar har jag trots ifrigt 

 sökande ej fått tag på. 



Ännu en ormgran har jag påträffat på Värmdö. Då jag näm- 

 ligen en majkväll i fjol återvände från en morkullsjakt, såg jag ett 

 manshögt exemplar midt inne i täta skogen på ett afstånd från 

 Björkvik af cirka 5 km. I det då rådande mörkret och den för 

 mig främmande trakten kunde jag ej närmare precisera fyndortens 

 läge och har ej heller sedan lyckats finna den, många försök 

 till trots. 



Ivar Alaiidff. 



Brun kaja skjuten vid Skara. 



Sedan ungefär 3 år tillbaka har en brun kaja {Corz'i/s mone- 

 diila) uppehållit sig i Skara och vid flera tillfällen iakttagits vid den 

 s. k. niarknads{)latsen sydväst om staden. Den 28 sistlidne februari 

 blef hon skjuten och inköpt till Skara h. allm. läroverks museum, 

 där hon nu uppstoppad förvaras. Då en sådan varietet torde vara 

 mera ovanlig, må här följa en beskrifning på densamma. 



Ryggen brungrå med smala, ljusa fjäderkanter; vingar och stjärt 

 tydligt bruna, något stötande i grått. Den svarta teckningen på 

 ])annan och hjässan mindre skarpt svart och mindre tydligt be- 

 gränsad från den mera ljusgrå halsen. Strupen och bröstet brungrå 

 af mera ljus färg liksom buken och undergumpen. Näbb, tarser 

 och tår svarta såsom hos vanliga kajan. 



Den person, som uppstoppat fågeln och som flera gånger iakt- 

 tagit densamma, uppger sig första gången hafva sett den på ofvan- 

 nämnda marknadsplats i Skara i september ig 11 och vill hålla 

 före, att den tidigare varit af en alltigenom ljusare färg. 



Såsom ett tillägg må omnämnas, att i Skara h. aHm. läroverks 

 zoologiska museum finnes en brun skata i^Pica caudatd), hos hvilken 

 den hos vanliga skatan svarta (svartblå, svartgröna) färgen har en 

 tydligt brun färg. Rörande fyndort eller tid för fågelns skjutande 

 finnes ingen uppgift i museet. 



Skara den 12 mars 1914. Josef Carlson, 



Läroverksadjunkt. 



