SIDENSVANSEN OCH HANS FÖREKOMST SOM STRVKFAGEL lOI 



Den största sämja var rådande individerna emellan ocii 

 ej en tillstymmelse till kif eller gnabb kunde förmärkas. 



Tiden för deras uppbrott från Hälsingland i allmänhet kan 

 ing. L. ej närmare angifva, men säger, att denna varierar högst 

 betydligt, beroende hufvudsakligast på födotillgången. Så hade 

 de vissa år varit försvunna redan före jultiden, andra däremot 

 kunnat hålla sig kvar till in i februari. 



År 1897 hade de varit talrika ännu in i februari, då han i 

 sagda månad äfven infångade åtta sidensvansar, som tillsammans 

 med nio domherrar och fem gråsiskor höllos fångna i en stor 

 rymlig bur ända till den 27 juni samma år. 



Samtliga fåglarna återfingo då friheten. Sidensvansarna 

 hade efter frigifvandet hållit sig kvar i närheten ungefär en 

 månads tid, hvarefter de dragit sina färde.^ 



Emellertid hade de efter återvunnen frihet stundom låtit 

 höra sin rätt egendomliga sång, hvilken af ing. L. beskrifves 

 på följande sätt: »Den är lågmäld och består hufvudsakligen af 

 tvenne strofer. Den ena liknar locktonen, en utdragen drillande 

 hvisselton, som i locket är gäll, men i sången lågmäld. Den 

 andra strofen är likaledes en slags hvisselton, som tycks sugas 

 in, är gröfre och mer skorrande än föregående, från hvilken 

 den är helt skild. Den är äfven kort och upprepas ett par eller 

 tre gånger, hvarpå den förstnämnda följer som slutstrof i arian 

 för tillfället.» 



Hvad beträffar sidensvansarnas förekomst här i min hem- 

 trakt, Fjärdhundrabygden (Altuna socken), visade sig de större 

 flockarna den 21 november, och följande dag såg jag vid Star- 

 fors (V. Löfsta socken) ett par mil norrut härifrån, likaledes 

 två större flockar. Där hade man sett dem först föregående 

 dag, således samtidigt som här. 



Den 23 i samma månad uppehöll jag mig någon timme i 

 Enköping i afvaktan på tåglägenhet till Västerås, och såväl 



' Gråsiskorna förblefvo endast ett par dagar på platsen, domherrarna stan- 

 nade längst och ett par af dessa häckade t. o. m. därstädes Boet byggdes i en 

 caraganahäck, men tyvärr blefvo ungarna redan vid späd ålder ihjälslagna af en 

 häftig hagelskur. 



