SIDENSVANSEN OCH HANS FÖREKOMST SOM STRVKFAGEL I05 



ser när trupperna återvända, ingen vet med säkerhet om och 

 när de åter inträffa på uppbrottsplatserna. 



Ehuru främlingar i bygderna de genomtåga, äro de inga- 

 lunda försagda och rädda, utan uppträda tvärtom med lugn 

 värdighet och säkerhet mot andra bärätande fåglar, som de 

 med en viss förnäm stolthet totalt ignorera. Det ser ut som 

 om endast frosseri och lättja skulle intressera dem. Men oak- 

 tadt de besitta sådana mindre tilltalande egenskaper, äga de 

 dock åtskilligt annat, som gör dem sympatiska; först och främst 

 då deras prydliga yttre, deras fredliga uppträdande, deras be- 

 hagliga, seglande flykt och förtroendefulla, orädda sätt i män- 

 niskors närhet. 



Man skulle säkerligen gärna se, att sidensvansarna hvarje 

 vinter gästade våra bygder, men de äro nyckfulla härvidlag. 

 Kanske få vi vänta på deras nästa visit flera år. När de 

 behaga återkomma, vet ingen. 



Till ofvanstående kunna fogas följande små notiser. Siden- 

 svansens egendomliga uppträdande har pä många ställen ådragit sig 

 uppmärksamhet och undran. Newton omtalar t. ex. att sidensvansen 

 mångenstädes i Europa ansågs bebåda krig, pest, död och andra 

 olyckor. Eskimåerna på Alaska kalla den enl. Turner »småfågels- 

 dödaren» och mena, att de röda spetsarne på pennorna utgöras af 

 deras offers lefrade blod. 



Vår vanliga sidensvans förekommer såsom häckfågel hade i 

 Gamla och Nya världens nordliga delar, men öfverallt oregelbundet. 

 I Ost-Sibirien och Japan finnes en annan art med röd i st. f. gul 

 stjärtspets samt rödt band öfver vingen, men inga »]ack»-bildningar 

 pä armpennorna. Det är AinpeUs japotiicus. Den tredje arten A. 

 cedronim, som är hemma i norra Nordamerika, har dessa egendom- 

 liga spetsar och är äfven i öfrigt ganska lik vår art, men mindre 

 och med hvita undre stjärttäckare. Denna sistnämnda art ströfvar 

 liksom vår söderut om vintrarne i stora svärmar. I Florida ha vi 

 sett den plundra mullbärsträden i januari — februari i sådan mängd, 

 att ett enda skott gjorde ett riktigt blodbad. Den lär f. ö. sträcka 

 sina ströftåg ända till Kuba och Jamaika. 



Red. 



