I08 FAUNA OCH FLORA 



turens utbildning och hela käkapparatens funktion. Sålunda, 

 äfven om man ej hade någon kunskap om storsjälens diet och 

 lefnadssätt, skulle man blott på underkäkens form kunna 

 grunda den uppfattningen, att storsjälen lifnärde sig på annat 

 sätt än de öfriga själhundarterna. Man skulle också på den 

 invikta bakre delen af underkäken kunna se, att hans käk- 

 muskulatur var tillpassad för att kunna utöfva ett afsevärdt 

 större tryck mellan kindtänderna än hos de andra. Med andra 

 ord: storsjälen har bättre förmåga att tugga än sina släktingar. 

 Hans tänder äro också mindre skarpspetsade och mera massiva 

 än hos de andra arterna. Allt detta står också i samband 

 med, att han ej så mycket lefver af fiskar eller bläckfiskar som 

 de andra, i hvilket sistnämnda fall ju tändernas funktion hufvud- 

 sakligen består i att fasthålla, eventuellt afklippa det slippriga, 

 men ej hårda bytet, som därefter sväljes helt eller nästan helt. 

 Storsjälen däremot lefver hufvudsakligen af diverse sorters 

 bottendjur, såsom krabbor, räkor och andra kräftdjur, snäckor, 

 musslor, sjökorfvar, maskar o. s. v.; han försmår dock ej att 

 taga fisk vid tillfälle såsom t. ex. lödda, då den uppträder i 

 öfverflöd under leken o. s. v. Emellertid är en del af denna 

 föda af den beskaffenhet, att den behöfver krossas. Gäller det 

 då tjockskaliga musslor och snäckor, så kräfves gifvetvis härför 

 en kraftig käkmuskulatur. Tänderna slitas äfven mycket af en 

 sådan diet, och gamla storsjälar ha stundom helt bortnötta 

 tänder. 



Med afseende på andra kännetecken, hvarigenom storsjälen 

 utmärker sig från andra nordiska själarter, finnas flera andra dy- 

 lika på skallen, som direkt eller indirekt stå i förbindelse med en 

 starkare utveckling af muskulaturen. Vingbenen (ossa ptery- 

 goidea) och vingutskotten (proc. pteryg.), som utgöra fästen för 

 miisciiliis pterygoideus, som går mellan de nämnda benen och 

 insidan af underkäkens bakre del, äro massivare än hos andra 

 själhundar. Det är nog för att göra denna muskel större och 

 verksammare, som underkäkens bakre parti är inböjdt och för- 

 tjockadt, såsom ofvan framhållits. Likaså är okbågen, som ut- 

 gör delvis fäste för den stora yttre tuggmuskeln, musc. masseter 



