I I o FAUNA OCH FLORA 



själhundarne som når upp till de största dimensionerna. Den kan 

 nämligen bli omkring 3 m. lång. Enligt Collett kan en storsjäl 

 lämna ända till »200 liter späck». Samme författare säger, att 

 honorna af denna art i regel äro störst. Detta förefaller dock 

 egendomligt och skulle, om det håller streck, utgöra ett undan- 

 tag mot det vanligen rådande förhållandet bland själdjuren. 



Storsjälen är en arktisk art med circumpolär utbredning. 

 I Europa sträcker sig dess utbredning ej långt söderut. Den 

 förekommer sparsamt från Varangerfjorden till Nordkap och 

 sedan i enstaka exemplar längs Tromsökusten ända ned till 

 Lofoten, men ej sydligare.^ Till Danmarks kuster har den 

 aldrig förirrat sig, men längre västerut uppgifvas tillfälliga fynd 

 ända till Kanalen. Dess rätta tillhåll är i Ishafvet, så långt 

 som öppet vatten finnes i eller mellan isflaken. Den håller 

 sig i allmänhet tämligen nära kusterna, då den ju hämtar sin 

 hufvudsakliga näring bland de djur, som lefva på eller vid 

 hafsbotten. Den har skjutits på isen på ställen, där djupet 

 varit 150 — 200 m., med magsäcken innehållande krabbor (Hyas) 

 och stora bottenräkor {Sclerocrangon) och skulle alltså möj- 

 ligen kunna förmodas dyka ända till dylikt djup, troligen dock 

 ej djupare än omkr. 50 m. I regel är det på mindre djup, 

 som den har sitt tillhåll, då den söker näring. 



Den är mindre sällskaplig än de flesta andra själhundar 

 och säges mest lefva enstaka eller några få tillsammans. Då 

 den ligger uppe på isen, som den gärna gör, är den mycket 

 skygg. Däremot är det lättare att komma inom håll för den, 

 då den är i vattnet. 



Enligt Collett uppgifva fångstmän, att storsjälen skall 

 börja upphäfva sina tjut, medan den ännu är under vattnet. 

 Först skola därvid stora luftblåsor komma upp till ytan och 

 därefter höres tjutet som ett högt skrik och slutar med gröfre 

 toner. Det är egentligen under parningstiden på försommaren, 



' Uppgiften, som influtit i Lilljeborg's fauna enligt meddelande af Collett, 

 att den skulle finnas och till och med fortplanta sig vid Froöarne utanför Trond- 

 hjem, beror på en förväxling med gråsjälen, som där är allmän och når en be- 

 tydande storlek. Hela berättelsen om den förinodade »storsjälens > lefnadssätt etc. 

 vid Froöarne hänför sig alltså till gråsjälen (Halichcerus grypiis). 



