I 24 FAUNA OCH FLORA 



räknades till denna kategori, och det var ek och apel (»apald 0. 

 Högg någon dylikt träd å annans skog skulle han gälda 6 

 öre. »Hugger han öfver tre, gälde därför tre marker.» Men 

 straffet stegrades ytterligare i samband med brottslighetens 

 omfattning. »Nu hugger en man så många ekar i annans 

 skog, att man kan stå på en stubbe och tälja till tjugo, där- 

 för bote 40 marker.» Däremot var det ej så farligt att hugga 

 »galduif)», gallträd, d. v. s. ej bärande träd, ty för dylikt krät- 

 des ej högre böter än tre öre eller hälften mot en ek. 



Västgötalagen framhåller på samma sätt, att det är ekens 

 egenskap af bärande träd, som gör den värdefull. Där stad- 

 gas nämligen: »Flår [flår d. v. s. barkar] majiaer [man] enae ek 

 aldinbaerae [ållonbärande] i skoghe manss. J>aet är saex örae 

 sak» — - — . Barkar han tre stycken eller flere stiga bö- 

 terna genast i den äldre lagen till tre sextonörtugar och i den 

 yngre till tre marker. Flår man däremot »undir vifju», d. v. s. 

 ej bärande träd till ett helt lass, så är det ej mera böter där- 

 för än för en enda ek, d. v. s. 6 öre och för tre eller flera 

 lass af samma slag lika mycket som för tre ekar, alltså tre 

 sextonörtugar, resp. tre marker. Än värre var det att flå 

 >aldinui|)u» i lands- eller häradsallmänning, ty då kunde den, 

 som ertappade brottslingen, saklöst taga af honom »yxa och 

 kläder och allt det han far med» och ej nog därmed, »kan han 

 också slå honom några slag, vare det ock saklöst». Skulle 

 ärendet dragas inför tinget blef det ytterligare böter af trenne 

 sextonörtugar och det beslagtagna varder den mans egendom, 

 som tog det. För huggandet af »undir vijju» stadgas äfven 

 böter, i den äldre Västgötalagen dock blott 8 örtugar, i den 

 yngre tre sextonörtugar, och om det var 6 lass eller mera, 

 och han därmed åker hem, 9 marker. Hugger han upp och 

 staplar och »kastlägger» 6 eller flera lass i annans skog, då 

 blir tre gånger 9 markers böter o. s. v. Härmed kan ock 

 jämföras, att redan i äldsta editionen bestämmes 6 öres böter 

 för att olofvandes hugga en enda ek alltså 2V2 gång så mycket 

 som för annan skog. Häraf framgår värdet och betydelsen af 

 eken i dessa gamla tider. 



