NÅGOT OM VÄXIKRNA I DE GAMT.A GOTALANDSI, ÄGARNA T 27 



Östgötalagen talar äfven om vårsäd, t. ex. — »de 



skola så sin vårsäd i gamla skiften och träda i nya skiften». 



I kyrkobalkens stadgande om tiondes erläggande påpekas, 

 att af allt »korn» (= säd i allmänhet), som sås till jord, skall 

 tionde utgå, och allt »korn» skall skiljas åt, så att »huete> 

 lämnas särskildt, »rugh» särskildt, »byugh» (korn i nutida me- 

 ning) särskildt samt »hafra» särskildt. ^ 



De samma fyra sädesslagen uppräknas i Östgötalagens 

 kristnabalk på tal om, hvad som skall lämnas af bönderna, 

 då biskopen kommer på sockenbesök med tolf man och själf 



trettonde, nämligen — »jjrea spaen huetis, [=- tre spann 



hvete] ok en {»yn [= tunna] rugh »ok en |)yn biug [= korn]», 

 det skall han hafva till sitt bord: »ok fiura {)yni haesta korn 

 [= 4 tunnor hafre], {)aer mae{j tu lass fojjaer» [hö] — . 



Lin omtalas egendomligt nog ej annat än i allitterationen 

 »lin ok laskir» (d. v. s. om sår som kräfva linneförband och 

 läkarhjälp) och vidare i »handlijn > och »houothlijn» i prästens 

 utrustning, som af bönderna skulle bestås enligt Västgötalagen. 

 Linprodukten »laeript» (= lärft) omtalas i Östgötalagen bland 

 sådant, som skulle användas för att sona dråp. 



Man var naturligtvis rädd om sin växande gröda, och de 

 gamla lagarne skyddade den ock mot öfvervåld och tjufnad. 

 Åkte någon t. ex. öfver annans åker eller äng, sedan gräs eller 

 säd kommit upp, fick han bota en örtug för hvarje hjul första 

 gången, men andra gången 8 örtugar och tredje gången trenne 

 sexton örtugar »i {^re stadi». Ett oerhördt brott var att stjäla 

 säd på åkern. Östgötalagen säger: »Nu stial man korn af 

 akre ute ok bryter guzs las [Guds lås] — — — han hetir 

 agnabakaer.» Blifver en sådan tagen och lagligen förvunnen, 

 har han förverkat lif och gods och allt hvad han äger skiftas 

 en tredjedel till målsäganden, en till konungen och en till hä- 

 radet. Västgötalagen är lika sträng: »war[jer maper takin med 

 slikum styldum, hengi up han» — — — o. s. v. 



^ 1 Kristofers landslag bestämmes, att tionde skall lämnas bl. a. af ^Lijne, 

 Hampe, Rofwom, Ertom och Bönom, swa och af Rugh och Hvvete och Humbia», 

 som gammal sedvana varit. 



