132 FAUXA OCH FLORA 



icke då upptäckas. Huru stor var icke min förvåning, när 

 jag sommaren 1902 på ett litet område af hafsstranden vid 

 Friseboda i östra Skåne helt nära mynningen af den kanal, 

 som från den stora lagunmossen för ut i Östersjön, fann en 

 hel Jskog^-> af dylika rötter skjuta decimeterhögt upp ur san- 

 den. Psamrnastånden voro likväl icke lefvande, och de stodo 

 icke i dynen utan på själfva strandfältet, som sannolikt stun- 

 dom öfverspolades af höga hafsböljor, i hvilka det på humus- 

 syror rika torfmossvattnet från kanalen var inblandadt. Alla 

 dessa luftrötters» toppar voro förtorkade. 



Vidstående bild visar tydligt, hur pass > negativt geotro- 

 piska» dessa rötter voro, då, som vi se, de vuxit alldeles 

 parallellt med det lodräta rizomet. Jag tror dock icke, att 

 geotropismen är orsak till växtsättet i alla dessa fall, utan 

 snarare, att tillväxtriktningen bestämmes af biologiska om- 

 ständigheter. Man kan naturligtvis äfvenledes uttrycka för- 

 hållandet med ordet tropism, då man ju kan kalla tillväxt- 

 orsaken aerotropism, hydrotropism, kemotropism o. s. v. Hvad 

 orsaken i här föreliggande fall egentligen kunnat vara, är icke 

 så lätt att bestämma, men sannolikt har det varit respirations- 

 behof, som drifvit dem i höjden för att få luft, då hela det 

 underjordiska systemet. öfverdragits med slam från kanalvattnet. 

 Någon plausiblare förklaring till det egendomliga fenomenet kan 

 jag icke tänka mig. Analogien med mangroveväxterna, som 

 vanligen växa vid flodmynningar, talar ju äfven för denna hy- 

 potes. Slutligen hade dock hela den utvandrande kolonien 

 dukat under, genom kväfning, om min hypotes är riktig. 



