138 FAUNA OCH FLORA 



Bidrag till starens utbredning. 



Den 14 april d. å. iakttog undertecknad trenne starar i byn 

 Kraddsele, belägen i Vindelälfvens öfversta ådal omkring 6 mil från 

 norska gränsen och i omedelbara närheten af högfjällen. Dagen 

 efter fåglarnas ankomst försvann en af dem, men sedan 2 holkar 

 på mitt föranstaltande upphängts ha de bägge andra stannat och 

 tyckas trifvas godt. 



Troligen ha dessa starar invandrat från Norge, enär tiden före 

 deras ankomst starkt västligt väder rådde. En del andra fåglar 

 torde äfven ha sina flyttningsvägar öfver fjällen från Norge. Sålunda 

 är det ej ovanligt att få se kråkan midt i vintern i Gautsträsk 

 (Am marnas) då blidväder och västlig vind råder. Att hon har sin 

 väg öfver norska fjällen får svenska fjällbon alltför kraftiga bevis 

 för, dä de skola föra öfver sin spannmål från Norge. Vid raste- 

 ställen och alla passande tillfällen är kråkan framme och hackar 

 sönder säckarne med stor djärihet. Troligen är hon, i brist på föda 

 i fjällen vintertid, djärfvare än eljest. 



Bo Witt-Ströiner. 



Ännu några oi'd om bäfrarna i Sorsele. 



I häfte I af denna tidskrift meddelades, att bäfverkranier fun- 

 nits ett par dm. under jordytan på en holme i Edsträsket. 



Denna uppgifts tillförlitlighet har jag tyvärr ej förrän vid ett 

 personligt besök på fyndorten den 13 mars kunnat kontrollera och 

 fann jag då, att den delvis var missvisande, och vill fördenskull när- 

 mare förklara hur fyndet låg. 



På holmarna i Edsträsket har sedan mannamnine s. k. herbren 

 eller sjöbodar funnits, i hvilka lapparna förvara sina tillhörigheter. 

 En dylik sjöbod hade på grund af »tidens tand» fallit sönder. Under 

 det i förruttnelse stadda näfvertaket upptäcktes en, likaledes i det 

 närmaste uppruttnad, akja och i denna lågo alla de i förra medde- 

 landet omförmälda bäfverbenen och lapparbetena. Vid mitt besök 

 erhöll jag ytterligare en underkäkshalfva af bäfver, en flätad rostig 

 järnring som mätte 2,5 cm. i diameter samt några flintbitar, hvilket 

 allt funnits i samma akja. Ännu stå några gamla sjöbodar kvar 

 på holmarna, hvilka ägas af några gamla orkeslösa lappar som vis- 

 tas på lapphemmet i Öhrnäs. 



Att bäfvern förekommit inom Sorsele i »farfars tid» har jag af på 

 orten boende lappar och svenskar förvissat mig om. Ungefärliga 

 tiden då sista bäfrarna skötos eller gillrades skulle vara för om- 

 kring 60 år sedan. Ännu kan man finna enstaka spår efter honom. 

 Sålunda fanns förlidet år en hel bäfverdamm i Brobäcken, ett litet 

 l)iflöde till Vindelälfven 8 mil ofvan Sorsele kyrkoplats. Bäcken 

 skulle emellertid rödjas och dammen förstördes, men björkknubbar 

 finnas kvar, som otvetydigt bära vittne om bäfverns tänder. 



De många ortsnamn som härleda sig från bäfvern bevisa äfven, 

 att han ej varit ovanlig. En del namn vill jag här uppräkna: 



