144 FAUNA OCH FLORA 



fågel. Som sagt höllo de till hela dagen här i ett litet, denna vår 

 planteradt granbestånd af omkring manshöga granar. 



Mycket skygga tlögo de bort, då jag gick ut på sandgången, 

 men voro efter en stund åter där och sutto under granarna och 

 tryckte, eller gingo som stararna ifrigt letande efter mask, särskildt 

 såg jag en hona, som fått fast i en så lång mask, att hon måste 

 »backa» flera steg innan, daggmasken följde med. 



Hos Nilsson, alla uppl. sånär som Ornithologia Suec, Sunde- 

 vall, Kolthoff och Jägerskiöld, båda uppl., Holmgren etc. etc, (möj- 

 ligen förekommer något i Vet. Akad. skrifter, men äro de så svår- 

 tillgängliga genom saknaden af generalregister), i allt har jag ej fun- 

 nit ett ord om ringtrast förekommande i östra Soeri^i^e, hvarken i 

 flyttningen eller ännu mindre häckande. Då under alla förhållan- 

 den detta ej kan afsändas i dag ^/ö, hoppas jag i morgon möjligen 

 få komplettera det. 



Hvad beträffar nötkråkorna ha de hela tiden vistats här. Nästan 

 dagligen har karlen rapporterat, att han sett dem vid ladugården, 

 och sista gången jag själf såg dem var annandag påsk. Förgäfves 

 har jag spanat och klättrat i träden efter färska bon, äldre dylika 

 tror jag mig ha sett. Egendomligt, att de exemplar, som nu sist 

 setts, fortfarande förefunnits i ungdomsdräkten, ej så klart spräck- 

 liga; skulle möjligen ungfåglarna första året ej häcka? 



Den ^Ib voro ringtrastarna ännu kvar, men den ^jh voro de 

 försvunna. Sä länge de voro kvar, höllos de i närheten af gran- 

 planteringen och sprungo in i den, då någon närmade sig, men 

 kommo snart fram igen. 



Lidö ^l-o 1 9 14. 



C Otto Wibow. 



En jättelax. 



Fiskeriinstruktören i Västernorrlands län, hr J. A. Ling, har 

 lämnat följande meddelande. 



Vid Flo i Långsele fångades hösten 19 13 i Faxälfven en lax- 

 hanne, som vägde ej mindre än 35 kg. Fiskodlaren A. Eliasson 

 i Flo, Österås, verkställde vägningen med en fjädervåg, och då dessa 

 ej alltid äro absolut exakta, kan möjligen laxens verkliga vikt ha 

 afvikit något från det uppgifna, men skillnaden kan likaväl ha gått 

 uppåt som nedåt. I hvilket fall som helst torde denna lax ha nått 

 ungefär den maximivikt, som är känd för detta fiskslag. Man tänkte 

 först att tillvarataga och låta uppstoppa denna jätte, men tyvärr blef 

 detta ej fullföljdt. Det skulle ju varit önskvärdt, att en dylik bjässe 

 hamnat i något museum. 



Enligt LiLLjEBORG skulle 35 kilo vara den högsta vikt, en lax 

 kunde nå. Från England uppgifves 31 V* kilo och från Nord- 

 Amerika, på hvars atlantiska kust äfven vår blanklax förekommer, 

 talas om blott 40 amerikanska skålpund som maximum. 



