Solenodon, en egendomlig västindisk 

 insektätare. 



Af 



E. L. 



r 1833 beskref Brandt ett mycket märkvärdigt 



däggdjur af iiisektätarnes grupp, som i ett enda 



exemplar kommit till det zoologiska museet i 



1 Petersburg från Haiti. Det visade sig vara en 



._y I I representant för ett alldeles nytt släkte, som 



iöf. 7.. "..v;v:!^ kal lades Solenodon, och arten fick namnet 



paradoxus, såsom ett uttryck för dess egendomligheter. Det 

 af Brandt beskrifna typexemplaret fortfor att vara det enda 

 kända så länge som "till år 1907, då efter flera fruktlösa försök 

 en amerikanare H. Verrill lyckades insamla tre exemplar i 

 republiken San Domingo. Dessa, som komnio till det stora 

 »American Museum» i New- York, blefvo beskrifna af J. S. Allén. 

 De hade en totallängd af något öfver en half meter och svans- 

 längden var däraf 21 — 24 cm. Den långt utdragna nosen sköt 

 fram omkr. 4 cm. framför framtänderna. Hufvud och kropp 

 täcktes af glest, groft hår som var rödbrunt från ögonen till 

 bogarne och brunt öfver kroppen för öfrigt. Bringan var mörkt 

 kastanjebrun och undersidan eljest blekt rödbrun. I synnerhet 

 på bakkroppen var hårklädnaden mycket gles, så att den ryn- 

 kiga vårtiga huden framträdde. Ben, nos och ögonlock voro 

 rödhvita. De korta tunna öronen blågrå med ljus kant. Den 

 tjocka, råttlika svansen var brun till färgen och naken. Klorna, 



Fauna och Flora 1914. Haft. 4. Hi 



