154 FAUNA OCH FLORA 



hördes nu ingen enda, blott den öfvervintrande koltrasten sjöng 

 flitigt öfverallt. Efter ett besök hos pilgrimsfalkarna vid Ta- 

 berg, hvilka befunno sig i högönsklig välmåga, och hvarvid jag 

 kunde meddela deras vänner den glada underrättelsen, att fal- 

 karnes häckplats för framtiden blifvit fridlyst, fortsatte jag till 

 Kalmar. Här gjorde jag för året första bekantskapen med näk- 

 tergalen, som, representerad af en rätt god sångare, lät sina 

 raska staccatotoner ljuda bland buskarna i den vackra stads- 

 parken. Denna jämte en koltrast och en trädgårdssångare vore 

 de enda fåglar, som läto höra sig. I stadens öfriga planterin- 

 gar voro gråsparfvarne de enda representanterna för småfåg- 

 larnas glada skara. Här mötte vid hamnen åter skrattmåsen, 

 hvilken tycks hafva tillskansat sig egenrätten till detta vatten. 

 Under järnvägsresan genom Småland syntes här och hvar vid 

 de många sjöarna enstaka par af fiskmåsar samt vid Växiö- 

 sjön ett par fisktärnor. Här i Kalmar hade som sagdt skratt- 

 måsen biifvit ensam herre på täppan. Borgholm skulle nu 

 blifva min nästa hållplats och, för att få en om än hastig 

 öfverblick af mellersta Ölands natur, valde jag att från Färje- 

 staden pr järnväg resa till bestämmelseorten. På öfverfarten 

 öfver sundet skrattmåsar, vid tilläggningsplatsen skrattmåsar, 

 öfverallt under järnvägsresan skrattmåsar, hvilka på åtskilliga 

 ställen alldeles som ärlor följde plöjaren för att uppsnappa de 

 läckerheter den vända torfvan hade att bjuda på. Äfven en- 

 staka vip-par syntes spridda öfverallt på alvaren. Borgholm 

 den ^6. Ingenstädes i vårt land har väl naturen så frikostigt 

 slösat för att bereda sångfåglarna lämplig uppehållsort som i 

 omgifningarna af denna vana lilla stad. Särskildt utgör den 

 täta ekskogen, som mellan landborgen och sundet under slotts- 

 ruinen sträcker sig från staden till Solliden, ett dorado för 

 dessa älskliga varelser. Underskogen består af nästan ogenom- 

 trängliga snår af hagtorn, slån- och rosenbuskar, hvaröfver de 

 höga ekstammarna, mångenstädes gröna af tätt omslingrad 

 murgröna, höja sina tyvärr för tillfället af insektlarver illa åt- 

 gångna kronor. Här och hvar omväxla dessa mörka snår med 

 leende ängar, där praktfulla orkidéer och andra för fastlands- 



