ORNITHOLOGISE<A BREF I 57 



de hackspettarter, som lifnära sig af de murkna trädens kryp, 

 äro redan i dess södra delar sällsyntheter. Den 10 juni reste 

 jag till Föra järnvägsstation, i hvilkens omedelbara närhet 

 Ölands största insjö, Marsjö träsk, är beläget. Här skulle en- 

 ligt uppgift Limosa melanura, den andra fågelarten som föran- 

 ledt min Ölandsresa, förekomma. Dock sökte jag den fåfängt 

 därstädes. En stor skrattmåskoloni, några par Totanus calid- 

 ris, två par Sterna minuta, två dito St. nigra, en Charadrius 

 hiaticula, ett par enkelbeckasiner samt några gulärlor voro de 

 enda fåglar jag såg eller hörde. Af kringboende erfor jag, att 

 långnäbban, eller som hon på Öland kallas, fåvittan i fjor fast 

 fåtaligt visat sig i träsket men i år ännu ingen varit synlig 

 Samma var förhållandet vid det andra stället, där denna in- 

 tressanta fågel skulle finnas, nämligen Petgärde träsk. Äfven 

 här klagades öfver att okynniga pojkar vada omkring i det 

 grunda vattnet mellan tufvorna samt borttaga alla ägg som 

 påträffas. Då härtill kommer att torrläggningsraseriet tycks 

 hafva angripit de goda Ölänningarna, liksom förut den stora 

 systeröns befolkning, kan man förstå hur ringa existensmöjlig- 

 heter för vissa lokaler känsliga fåglar hafva. Vid Kallegiitta 

 träsk, en strax invid landsvägen belägen vattenpöl af omkring 

 två tunnlands storlek, häckade sex par St. nigra samt lika 

 många Tot. calidris. I början syntes blott ett par svarttärnor 

 med hoppande flykt ransaka de närliggande fälten. Men när 

 jag närmade mig träsket uppdöko ur dess höga gräs den ena 

 tärnan efter den andra och flögo mot mig under ilskna krigs- 

 rop. Ja, en i synnerligen markerad dräkt, hvars bo jag tyd- 

 ligen kommit för nära, gjorde upprepade anfall mot mitt huf- 

 vud, så att jag, hvarje gång hon pilsnabbt sköt ner, måste böja 

 undan ansiktet af omtanke för mina ögon. Den II gjorde jag 

 en utflykt till Kåreholmen (B. Bergs måseskär). Öfver allt 

 kring landsvägen syntes skratt- och fiskmåsar på åkrarne. På 

 holmen var kläckningen för måsar och tärnor i full gång. Fisk- 

 måsarna höllo till i koloni å norra delen, men häckade för öf- 

 rigt spridda öfver hela holmen. Skrattmåsarna hade reserverat 

 åt sig ett område å den södra. Båda arterna förekommo i 



