i6q fauna och flora 



och en nästan fullvuxen unge af Aqvila orientalis, uppsatta och 

 monterade så, som endast hans mästarehand kan göra det. 

 Han visade mig äfven en i fågeldammen befintlig bastard mel- 

 lan sked- och gräsand, en hona, som i år parat sig med en 

 vanlig gräsand och uppvisade en kull halfvuxna ungar i allt 

 liknande gräsänder utom att vingspegeln var grönaktig. Själf 

 var denna hona betydligt ljusare än en gräsand och hade ving- 

 spegeln urblekt hvitgrå. Näbben hade intet som påminde om 

 skedanden. Han nämnde, att på Måkläppen numera skratt- 

 måsen så tagit öfverhand, att den redan fördrifvit småtärnan, 

 samt hotar att undantränga flere af de därstädes häckande 

 fågelarterna, samt meddelade, att en för landet ny fågel där- 

 städes i år häckat, nämligen St. cantiaca. 



Synnerligen lärorikt var att å Baltiska utställningen se den 

 samling andskinn som den kände samlaren vexelerer E. Lehn- 

 Schiöler utställer i den danska jaktafdelningen. Den omfattar 

 gräs-, sked-, stjärt-, årt-, krick- och bläsänder i alla deras 

 olika dräkter. I sin beskrifning omnämner han huru gräs-, 

 stjärt-, och krickandhannarna under loppet af en 5 — 8 må- 

 nader från sin första ungdräkt, i hvilken de med full säkerhet 

 kunna skiljas från de gamla hannarna i sommardräkt endast 

 genom stjärtpennornas defekta spetsar (naturligtvis utom på 

 benbildningen), direkt öfvergå till den dräkt, i hvilken de efter 

 cirka 11 månader fortplanta sig, hvilken dräkt genast är fulla 

 praktdräkten. Samma tycker jag mig finna förhållandet vara 

 med artan. Bläsandhannen däremot synes ej fullt fälla sin 

 ungdräkt första hösten, utan bär i stjärten under andra året, 

 tills han ruggar till sin sommardräkt, en blandning af hela och 

 defekta pennor, liksom han ock bibehåller vingtäckarne grå 

 tills han, således först andra årets höst, erhåller sin fulla prakt- 

 dräkt med de hvita vingtäckarne, och är antagligen först då 

 fortplantningsduglig. Något liknande anses äfven förhållandet 

 vara hos skedanden. 



Det andra synnerligen intressanta numret var pastor Kris- 

 ter Barfods utställning af 207 gökägg jämte fostermödrarnas. 

 Endast i 9% af hans af 407 gökägg bestående samling före- 



