164 FAUNA OCH FLORA 



indien finnas flera arter taggfeniga fiskar af familjen Serraiiidoe, 

 som dels ha olivgröna eller brunaktiga representanter, som 

 lefva närmare kusten på tämligen grundt vatten, dels skaria- 

 kansröda former, som hålla till på djupare vatten. Härvidlag 

 är det visserligen samma art, som förmår framalstra båda fär- 

 gerna, men det är så att säga början till en rasbildning med 

 ensidig och dominerande utveckling af lipochrom, i samband 

 med vistelseorten. 



I andra fall bestämmer skillnaden i kön färgen. Se vi t. ex. 

 hanen af vår vanliga blågylta (»blåstål», som den ofta kallas i 

 Bohuslän), så fmna vi den vara mörk med mycket svart me- 

 laninpigment hopadt i huden. Honan däremot af samma art 

 (ofta känd under namnet >;rödnäbba>) har det röda lipochro- 

 met förhärskande. 



Det förhållandet, att en stark eller dominerande utveckling 

 af lipochromet hos fiskarna kan ärfvas och att sålunda en gul 

 eller röd ras uppstår, har redan för lång tid sedan tillvarata- 

 gits af kineserna, som med stöd häraf åstadkommit och ut- 

 vecklat guldfiskafveln. Guldfisken, Cyprimis aiiratiis Linné, 

 är ursprungligen och egentligen ej någonting annat än en ras 

 af ruda. I vildt tillstånd är den ganska anspråkslöst färgad 

 brun- eller grönaktig, men under kulturens inverkan och urval 

 ha en hel mängd vackert färgade, röda och gula raser med 

 eller utan svarta fläckar uppstått. — Med afseende på guld- 

 fisken har ju odhngen för öfrigt gått mycket längre än till om- 

 ändring af färgen; hela kroppsformen, ögonens läge, fenornas 

 storlek och läge ha ju förändrats hos de monströsa former, 

 som särskildt japanerna lyckats uppdraga, men detta ligger 

 nu utom ämnet. - — ■ Guldfiskungarna genomlöpa under sitt för- 

 sta år ett ganska mörkt stadium, då melaninet är starkt ut- 

 veckladt. Men då de äro fullvuxna, framträder det rödgula 

 lipocliromet i alldeles öfverväldigande mängd, under det att 

 melaninet till synes försvunnit. Det händer förresten också, 

 att äfven lipochromet hos guldfiskar slår fel, och man får då 

 bleka albinistiska exemplar. 



>;Förvildade» guldfiskar återgå ofta efter en tid till den ur- 



