Skarfkolonien på Lobau. 



Af 



Jolian Erikson. 



yska och österrikiska ornitologer ha gjort de 

 storartade hägerkolonierna vid nedre Donau 

 bekanta för den djurbiologiskt intresserade 

 ^ delen af mänskligheten. Mest storartad var 

 .kanske den af Landbeck omtalade hägerkolo- 

 nien på ön Adony, några mil söder om Buda- 

 Pest. Vid midten af förra århundradet, då den berömda häger- 

 ön besöktes af nämnde ornitolog, vistades där 2,000 natthäg- 

 rar, 500 gråhägrar, 100 silkeshägrar och 200 skarfvar. Dess- 

 utom häckade där hafs- och kejsarörnen. Det har dock gått 

 betydligt utför med dessa nästan om fågellifvet i tropikkärren 

 erinrande fågelsamhällen, och redan vid tiden för Brehms 

 besök hade fågelskaran krympt betydligt ihop, så att gråhäg- 

 rarnas antal kunde beräknas till högst omkring 300, natthäg- 

 rarna till endast 60—80 stycken, silkeshägrarna ej häckade där 

 mera; endast skarfvarna hade hållit sig uppe vid samma siffra. 

 Ingenstädes i den ornitologiska litteraturen har jag sett 

 närmare omtalad den ganska ståtliga skarfkoloni, som är belägen 

 i yttersta ändan af den från Napoleons fälttåg berömda ön Lo- 

 bau nära Wien. Vid min vistelse i Wien våren 1902 blef min 

 uppmärksamhet fäst på den, sedan jag en dag sett en fiskande 

 skarf på Donau strax utanför Wien och på den grund gjorde en 

 förfrågan hos biologiläraren vid det läroverk, där jag för till- 

 fället auskulterade. Tvänne gånger, den 22 och 24 april, vand- 

 rade jag ut till den 15 km. från Wien aflägsna fågelkolonien 



