2l8 FAUNA OCH FLORA 



Det var de härligaste vårdagar med flödande fågelsång, musice- 

 rande grodor och paddor och rika inblickar i det öfriga mångskif- 

 tande lifvet i den kejserliga villebrådsparken. Här och där syntes 

 skjutkojor och skjutställningar för hofjägarna, som jag förmodar. 

 Kejsaren själf jagar väl ej mera där. Det blef först i solned- 

 gången den första dagen, innan jag kom fram till samhället, 

 för hvars finnande jag icke hade någon annan ledning än min 

 instinkt, om jag så får säga. Jag måste därför uppskjuta foto- 

 graferingen till en följande gång. 



Då dylika samhällen förr äfven förekommit i vårt land, 

 böra några reproduktioner af mina »Aufnahmen» från Lobau- 

 skarfkolonien ha ett visst intresse för kännare af vår fågel- 

 fauna. Den andra bilden visar det skogsbryn vid en tvärarm 

 af Donau, där fåglarna häcka, och åtminstone med luppens till- 

 hjälp kan man se en hel mängd af skarfbon i trädtopparna.^ 

 De två öfriga bilderna äro tagna under kolonien, och man ser 

 åtminstone på den ena utom bona äfven fåglar sitta i trädtop- 

 parna. Häckträden voro hvit- och svartpopplar. Mina första 

 intryck skrefvos först ned. i en tidningsartikel (i Blekinge läns 

 tidning), och för bekvämlighetens skull om ej för annat vill jag 

 här citera en passus därur: »Efter 3 timmars vandring har jag 

 kommit fram till den plats, där skarfvarna häcka. Deras bon, som 

 i allmänhet äro bättre konstruerade än den österrikiska gråhä- 

 gerns, sitta i de högsta popplarnas toppar, 5—10 st. i hvarje träd. 

 Omjagsäger, att ett par hundra här bo tillsammans, så är det ingen 

 öfverdrift. Trädens toppar äro alldeles förtorkade på grund af 

 öfverkalkningen med fåglarnas exkrementer, och marken inun- 

 der är likaledes betäckt med ett hvitt guanolager, som fyller 

 luften med en frän lukt. Då och då kommer en fågel hem från 

 fisket och slår sig med kacklande, knorrande ljud ned i boet. 

 Rockockockkrorr låter deras hälsning till den hemmavarande 

 familjen. I flertalet bon har nämligen redan kläckningén ägt rum, 

 och ungarna gnissla sicksicksick till svar. Flygställningen påmin- 

 ner om ändernas, dock hålles halsen något krökt och stjärten ut- 

 bredd, det sista dock förstås endast vid flykten kring boträden och 

 får väl betraktas endast som ett koketterande. Vid solned- 



' Tyvärr synas de ej så väl på reproduktionen som på foton. 



