EN DJfRHARNKAMMARE VA SKANSEN 227 



lefon, hade han fått följa med både till närmaste stad och till 

 kyrkan! Ett sådant fromt djur var ju som skapadt för vår 

 barnkammare. 



Gräflingen kom, imponei'ande smälltet, och presenterades 

 för sällskapet, hvars medlenmiar iakttogo mycket olika håll- 

 ning. Fjällräfven hälsade honom med en ordentlig nerskällning, 

 loungarna och kattungen träade ögonblickligen och åskådade 

 med stort intresse från sin upphöjda plats, hur den nykomne 

 gick omkring och snusade i alla vinklar och vrår. Därunder 

 kom han ock mot kaninen, som resolut klöste honom på try- 

 net med framtassarna. Följande morgon var allt åter lugnt, 

 och ingen ägnade vidare någon uppmärksamhet åt gräflingen, 

 som låg på ryggen och sof i ett hörn. Han tycktes heller icke 

 jäfva sitt rykte för fromhet. Så förgingo nio dagar i allsköns 

 sämja. Äfven på den tionde morgonen märktes intet ovanligt. 

 Men en halftimme efter sista observationen rapporterades, att 

 >:den fromme» expedierat kaninen. Nu förvisades han ur barn- 

 kammaren, där de öfriga fortfarande lefva i lugn och ro. Egen- 

 domligt nog har fjällräfven därinne redan blifvit hvithårig, me- 

 dan hans syskon ännu äro mycket mörka i pälsen, och föräld- 

 rarna fortfarande ha sommardräkten. 



AI ar i k Behm. 



