' SMÄRRE MF.DDELANDEN 23 1 



båten till mötes, och sedan ankaret var fälldt och seglarne lämnat 

 båten, vidtog föräldrarnas vård om sina små. Allt nog — båtäga- 

 ren hade slutligen glädjen se alla sina skyddslingar väluppfostrade 

 lämna hemmet och bege sig ut i världen. 



Ifj. Flodin. 



Om hägerbona i Skåne. 



En liten supplerande notis till min artikel om hägersamhällena 

 mä kanske tillåtas mig, oaktadt den kommer något post festum. 

 Det är ett tillägg af visst intresse i C. A. Westerlunds, Skandina- 

 viska fåglarnes fortplantningshistoria, Tillägg II af C. A. Wester- 

 LUND och O. Ottosson, som förut undgått min uppmärksamhet, med 

 en autoptisk uppgift om ett flertal skånska hägerbons sammansättning. 

 Notisen lyder: »I ett större antal bon, som hr Bo Strömer undersökt i 

 Skåne . . . , ha aldrig funnits någon l)ale af hår, säf, ull o. dyl., utan 

 har denna endast utgjorts af sammanflätade tunna björkkvistar. Äggen 

 oftast 5, ibland 4.» S. Nilsson uj^pgifver äggens antal till 3 — 4 

 och Kolthoff och Jägerskiöld antalet till 3 — 5 eller stundom 6. 

 De i de svenska faunorna förefintliga uppgifterna om boets uttapet- 

 sering äro kanske uteslutande hämtade ur utländska arbeten. Ofta 

 råder som bekant stor omväxling vid fågelarternas bobyggnad, så 

 att det lönar sig att närmare undersöka de särskilda fallen.' 



7. E-n. 

 Snöskata, som förirrat sig till Spetsbergen. 



Hr H. L. Norberg har till Professor A. G. Nathorst insändt 

 en till mumie hoptorkad snöskata, Turdtis pilaris, funnen ])å Si:)ets- 

 bergen. Det meddelas vidare om fågeln, att den i november förra 

 året (1913) kommit till Camp Miller, Belsund, och hållit sig där 

 en tid bortåt. De två engelsmän, som bodde där, trodde, att 

 det var en »stare». Hr Norberg lät leta kring husen och fann den 

 död mellan ett par lådor, dit den väl i utmattadt tillstånd tagit sin 

 tillflykt, och tog den tillvara. Vid uppvisandet af fågeln för kon- 

 servator Sparre-Schneider i Tromsö fick han sedan riktigt besked 

 om arten. Exemj^laret förvaras nu i Riksmuseum. Att döma efter 

 den (visserligen nedsolkade, men dock äfven i sig själf) mörka dräk- 

 ten är det sannolikt en ung fågel för året, som kommit på villo- 

 vägar. 



Rödvingetrastar ha på liknande sätt ett par gånger tillvarata- 

 gits på Spetsbergen (ett fynd har förut omtalats i denna tidskrift 

 för 1913, p. 289), äfvenledes har snöskatan förut varit iakttagen 

 där, såsom omtalats i denna tidskrift för 1909 p. 47. 



Den sista vandringsdufvan. 



Det senast hitkomna häftet af den amerikanska tidskriften »Bird- 

 I^ore» bringar meddelandet, att »Martha» den sista vandringsdufvan 



' En sådan undersökning får dock gifvetvis ej företagas, livarest häger- 

 kolonien är fridlyst, utan särskildt tillstånd. Red. 



