Nordamerikanska fåglar som utrotats 

 under de sista hundra åren. 



Af 

 E. L. 



föregående häfte af denna tidskrift meddelade 

 vi, att den sista van dringsdufvan Ectopistes 

 migratoriusj dött i fångenskap och att sålunda 

 en af Nordamerikas intressantaste och fordom 

 5 talrikaste fågelarter upphört att existera. Detta 

 jSOiy!'!^..! äi" dock ingalunda den enda fågelart, som inom 

 det sista århundradet utplånats från jorden genom människor- 

 nas misshushållning, ej ens i Nordamerika. Tvärtom listan på 

 dylika från sistnämnda kontinent uppgår åtminstone till 6 med 

 vandringsdufvan. 



Med afseende på en af dessa, nämligen garfågeln, delar 

 dock Europa skulden, ty denna art fanns ju äfven på denna 

 sidan Atlanten. Det är dock ovisst, om någonsin på denna 

 sidan det anställdes sådana ohyggliga blodbad på denna värn- 

 lösa fågel, som ej genom flykt kunde rädda sig från sina för- 

 följare. Under långa tider var det brukligt, att fartyg, som af 

 en eller annan anledning besökte sådana trakter, där garfåg- 

 larne hade sitt hemvist och häckplatser, provianterade på 

 dessas bekostnad. Fåglarne ihjälslogos med påkar och krop- 

 parne insaltades. Stundom dref man fåglarne öfver en bräda 

 som landgång in i båtarne och rodde på en gång bort med 

 hela båtlaster. Värre än någonsin blef det emellertid, när man 

 kommit på den tanken, att trän skulle kunna beredas af dessa 

 arma djur. År 1800 fördes sjömän med ett skepp till Funk 

 Island, en ö norr om New Foundland, hvarest garfåglar häc- 

 kade. Ett trankokeri af primitivt slag inrättades och var i 



