Växter i Stadsgården. 



Af Björn Palm. 



id anläggandet af Stadsgårdshamnen och upp- 

 fartsvägarna till Söder i Stockholm har det nödiga 

 utrymmet härför som bekant till stor del erhållits 

 genom insprängningaf dem i de mot Saltsjön och 

 'v\ Mälaren brant stupande södra bergen. Ge- 

 •;^>!; nom dessa sprängningar ha de lodräta berg- 

 väggar bildats, som vid Stadsgårdshamnen nå en rätt så an- 

 senlig höjd. Under årens lopp har en förhållandevis rätt art- 

 rik flora slagit sig ned i springor och på utsprång. Jordtill- 

 gången är visserligen stundom minimal, men det tycks inte ha 

 betydt så mycket. På vår och höst är bevattningen ganska 

 riklig, i det från de ofvan branten belägna gatorna och träd- 

 gårdarna aflopps- och smältvatten söker sig ned utför väggen. 

 Inom parentes sagdt åstadkommer detta vid dessa tider en 

 ganska riklig algvegetation, bestående af blågröna alger och 

 diatomaceer, tillhörande åtskilliga släkten; äfvenså har jag fun- 

 nit en anmärkningsvärd massvegetation af en grönalg, hvilkeii 

 uppträder redan i det smältvatten, som strömmar fram under 

 svallisen, och hvars hvilstadier fram på försommaren här och 

 där färga branterna svagt dammröda kvadratmetervis. Berg- 

 väggarna träffas af direkt solljus endast på morgnar och aft- 

 nar, hvilket ju i sin mån bidrager till, att det myllager, som 

 fmns, ej alltför hastigt uttorkar. Under själfva högsommaren 

 ser emellertid vegetationen rätt bedröflig ut, nästan förtorkad 

 som den är och höljd af damm och sot från gator och kajer. 

 Då det intresserade mig att taga litet närmare reda på. 



