28 2 FAUNA OCH FLORA 



ena mungipan till den andra, omfattande örontrakten och gå- 

 ende tvärsöfver pannan. Hakan är svart, strupen tämligen 

 mörkgrå, undersidan i öfrigt ljusare grå, på buken nästan 

 hvit, men öfverallt med en rostgulaktig anstrykning. Fram- 

 tassarne hvita med samma rostgulaktiga skiftning. Bak- 

 tassarna ungefär likadana som de främre. På sidorna baktill 

 samt öfver svansroten kan man skönja det hos den vuxna 

 järfven uppträdande gulbruna bandet såsom ett ljusare, gråhvitt 

 parti med rostgul anstrykning. Svansen rostgulhvit med 

 svart spets. 



Denna dräkt är ju sålunda ganska märklig och starkt 

 afvikande från den gamla järfvens. Svarta eller mörka läppar 

 äro ju som bekant en mycket allmänt förekommande egenskap 

 hos rofdjur. Det är sålunda ej underligt, att detta karakters- 

 drag visar sig tidigt hos järfungen. Mera märklig förefaller 

 till en början den i öfrigt så ljusa dräkten hos dessa ungar. 

 Men om man tänker efter, är äfven den lätt förklarlig. Den 

 mjuka hårfällen hos dessa små ungar motsvarar ju bottenullen, 

 som hos de vuxna djuren öfvertäckes af stickelhåren. Denna 

 bottenull är ju ofta mycket ljus hos mårddjuren, t. ex. hos 

 iller, mård, gräfling o. s. v. 



