2 86 SMÄRRE MEDDELANDEN 



lindgren. När detta skett, drog han af den barlagda basten i långa 

 strimlor^, helt lugnt arbetande på några få meters afstånd från den 

 beundrande människoskaran. När han så fått lös en hel mängd 

 bastband, som höUos fast i munnen och pekade åt alla möjliga 

 håll, satte han sig pä bakbenen och snurrade med stor hastighet 

 och med tillhjälp af båda framtassarne ihop basten till en rund 

 boll, som naturligtvis blef lättare att bära än den oordnade knippan. 

 Detta beteende föreföll så putslustigt, att alla de mänskliga åskå- 

 darne utbrusto i skratt, men kurre tog sin boll och kilade i väg 

 mot sitt bo. Hvar detta var fick jag dock ej se, ty, när ekorren 

 gick, tyckte konduktören, att det var tid för tåget också. 



K L. 



Ännu en ringmärkt gråtrut återfunnen. 



Genom välvillig bemedling af lektor Hj. Möller, Västervik, 

 har underrättelse ingått till Riksnniseum om, att ännu en miirkt 

 gråtrut ertappats. Detta ifrågavarande exemplar har skjutits af lot- 

 sen Lanzén vid Fröklabben under Idö '^/lo. Sistnämndaö ligger ^/4 

 mil sydost om Västervik. Ringnumret för denna fågel var 5761, 

 och den hade märkts af hr Bengt Berg pa Stora Karlson den 

 "Vg i år. 



Sidensvansar äfven 1914. 



Till Riksmuseum insändes sidensvansar från Uppsala redan i 

 början af dec. Något senare visade sig en förmiddag en mycket 

 talrik flock vid det nya Riksmuseum och slog sig ned i träden 

 där. Rönnbär finnas dock ej där i trakten i år, möjligen kunde 

 väl fåglarne finna en del hagtornsbär 1 den närliggande Bergianska 

 trädgården. 



Sinå iakttagelser ur fågellifvet. 



1 många år ha vi brukat lägga ut mat åt småfåglarna vid vårt 

 sommarnöje i Stockholms skärgård. Dit komma nötväckor, grön- 

 finkar, bofinkar, gulsparfvar, flera mesarter och sädesärlor och mata 

 sina ungar, så fort dessa bli flygfärdiga. 



Fåglarna bruka bli ganska ogenerade och ha gifvit mig till- 

 fälle till åtskilliga iakttagelser, som möjligen kunna intressera äfven 

 andra naturvänner. 



Ett barnarof. 



Våren iqog besöktes fågelbordet ofta af ett par talgoxar, som 

 tycktes ha bo och ungar i en skogsdunge i närheten. Den i3:e 

 juni upphörde de att föra mat ditåt och började undersöka flera af 

 våra holkar. Ingen af de obebodda tycktes passa dem, istället 

 fördrefvo de, trots det segaste försvar, ett par svart och hvita 

 flugsnappare från deras holk. 



^ Jfr härmed meddelandet om gräsparfvars insamlande af lindbast i denna 

 tidskr. 1906 sid. 136—137. 



