I o FAUNA OCH FLORA 



jag hoppas, det skall dröja mycket, mycket länge, innan kon- 

 kurrensen blir så stark, att människorna missunna de intres- 

 santa fåglarne deras tillvaro. Morgnar och kvällar beredde 

 de oss ej det minsta nöjet, när de halftimvis stående med ut- 

 sträckta vingar syntes hälsa den upp- eller nedgående dagens 

 stjärna — det skulle väl föreställa dessa flygande kolonners 

 korum! 



Efter denna presentation af några af de viktigaste fåg- 

 larna återvända vi till Lenkoran. Som vi skulle komma åter 

 på hemresan, beslöto vi att genast nästa morgon resa vidare 

 söderut, till Mir Achmed Chan, khan af Talysch, till hvilken 

 vi voro inbjudna. Hans residens, Schak-Agatsch, ligger 25 — 30 

 km. söder om Lenkoran, strax intill iiafvet. Vägen är ej 

 af särskildt intresse, först går den öfver — eller rättare 

 genom floden Lenkoranka, sedan mellan trädgårdar, risfält 

 och på annat sätt brukadt land, äfven genom ett par ryska 

 byar, men längsta sträckan öfver och mellan dynerna. De 

 ryska kolonisterna äro frireligiösa, som för sin tro mer eller 

 mindre frivilligt utvandrat, de göra ett propert och godt in- 

 tryck, särskildt i förhållande till landets egna innebyggare. 

 Under färden falla oss i synnerhet mängden af reptiler i 

 ögonen : sköldpaddor, ödlor, scheltopusiker och ormar samt 

 fågellifvet vid stranden. 



Hos khanen voro snart alla formaliteter undanstökade, 

 han visade sig ledsamt nog vara fullt europeiserad, lär ha 

 miljoner i skulder, talar något franska och visade med stolt- 

 het en präktig, nyinköpt auto. Vi voro ganska upprörda 

 öfver att få se en auto i denna trakt, men hur han kan an- 

 vända den på dessa vägar, var oss en gåta. Det gamla 

 residenset, som Rådde så vackert beskrifver, var rifvet, och 

 grunden till ett nytt redan grön af mossa och fukt, allt i för- 

 fall. Men så mycket intressantare voro omgifningarna, den 

 präktige förvaltaren, f. d. kosackkaptenen Ignatii Michalovitsch 

 blef vår vägvisare på en tur samma eftermiddag. 



Nästa morgon bröto vi upp på en längre vandring till det 

 närmaste förberget, Tängur. Det var endast omkring en mil 



