I 2 FAUNA OCH FLORA 



aflägset, men som det bar öfver den mest eländiga mark, 

 sumpar och risfält, där vi endast med svårighet kommo fram, 

 blef nog vägen minst halfannan. Trots svårigheter och mång- 

 faldiga hinder blef turen en oafbruten njutning. Det vimlade 

 öfverallt af reptiler, visserligen de vanliga, förut uppräknade 

 samt en liten gråbrun, synnerligen intressant ödla (Lacerta 

 Boettgeri Méh.), släkt med både Lacerta saxicola, kaukasiska 

 murödlan (se föreg. uppsatser), och vår skogsödla. Dessutom 

 naturligtvis grodor i oändlighet, framför allt ätliga grodan 

 (Råna esculenta var. ridibunda Pall.), här och där en Råna 

 agilis Thom. Som risfälten behöfva mycket vatten, är bevatt- 

 ningen alltid mer eller mindre konstgjord. Mellan de afdelade 

 fälten löpa låga lervallar, och på dessa gäller det att taga sig 

 fram. Men rätt som det är, möter man öppet vatten^ och man 

 måste vända om och söka sig ny väg. Och fastän vi voro 

 vattentäta ett bra stycke uppåt, gick det långsamt framåt. 

 Man höll just på att plöja risfälten, som arbetsdjur användes 

 uteslutande sebiioxar. I hela Talysch ser man mer zebus än 

 bufflar, annars äro ju de senare de viktigaste dragarna i Kau- 

 kasusländerna. Talysch är väl också den nordligaste gränsen 

 för zebun, tråkigt nog har han blifvit mycket uppblandad 

 med europeisk boskap; man ser alla öfvergångar och vet 

 ofta ej, hvad man skall kalla det djur, man har framför sig. 

 Ändtligen voro vi framme i skogen, där vi genast beredde 

 oss för ett längre uppehåll. Och hvilken urskog sen! 15 20 

 m. höga Pterocarya caucasica, en släkting till valnötsträdet, 

 utgöra stommen till skogen, vinrankan slingrar sig armtjock 

 upp öfver de högsta topparne eller hänger i vackra girlander 

 mellan träden, på torrare ställen ogenomträngliga snår af 

 Smilax och Rubus. I trädtopparna stora hägerkolonier, ja, en 

 riktig »hägerstad», både den grå och hvita hägern häckade 

 här. Det var ett väldigt lefverne däruppe, särskildt efter ett 

 par skott; en glada och ett par hägrar fälldes, men af de 

 senare kunde den ene ej fiskas upp ur vattnet och den andre 

 hann aldrig prepareras — det var efter den betan vi aktade 

 oss för att skjuta något, som vi ej med säkerhet skulle kunna 



