STRÖFTÅG I KAUKASUS I 5 



bredvid de vanliga, torftiga »vinterhusen» stå s. k. »lams» 

 eller sommariuis. Som det sumpiga landet är svårt hemsökt 

 af feber, skyddar man sig på det enkla sättet, att man under 

 sommaren vistas och framför allt sofver i dessa »lams», ett 

 slags lusthus, fritt och luftigt utan väggar, med öfre våningen 

 4 å 5 m. öfver marken. Det var alltså här ett erfarenhetsrön 

 sedan långliga tider, att — som man förr trodde — de febern 

 förorsakande gifterna (miasman) sällan steg högre än ett par 

 meter öfver marken. 



Det hade blifvit sent på eftermiddagen, innan vi vände 

 åter till Schah-Agatsch, denna gång valde vi emellertid en 

 bekvämare, om ock något längre väg. När vi kommo hem 

 hade vi väl helst krupit i våra sofsäckar, men snart kom en 

 tjänare och kallade oss till skaffning, den doftande »ploffen» 

 ( = den turkiska pilaven) stod redan på bordet. Det är nu 

 ofta en nackdel vid resor i länder, där man har rekommen- 

 dationer och är beroende af sådana, att man svårligen får 

 den nödvändiga nattron — naturforskaren måste ju alltid 

 vara morgonfrisk! — utan måste sällskapa om kvällarne. Här 

 hos khanen voro vi emellertid mycket fria och obundna, helt 

 annat än hos »furstarna» i Stora Kaukasus. 



I en annan uppsats skola vi fortsätta till fiskerierna i Kala- 

 dagna, genom Astaradalen öfver till Persien, tillbaka öfver 

 Lenkoran och klostret Kumbaschinsk — resans glanspunkt 

 från ornitologisk synpunkt — samt hem öfver Mugänstäppen. 



