FAUNA OCH FLORA 



ganska rik vegetation, och utgör en af de intressantaste bota- 

 niska fyndorterna kring Östersund. Invid landkanten är den 

 ofvannämnda strandremsan bevuxen med al och Salixarter {pen- 

 tandra, repens m. fl.) en del Carex- samt Juncusarter (alpinas^ 

 trigliimis). Bland dessa återfinna vi ganska talrikt Orchis cru- 

 ejita och maciilata samt Gymnadenia och Coeloglossiim samt 

 mycket sparsamt Ophrys myodes. Flera arter har jag ej upp- 

 tecknade från denna lokal. Ett stycke inne i skogen, på nord- 

 -västra sidan, har jag vid ett myrtag påträffat en ytterst svag 

 öch spenslig form af af Gymnadenia conopea, liknande/, lappo- 

 nica, men med lång sporre. Axet glest, rotknölar hela, blad 

 som G. odoratissima. 



Härifrån har jag äfven antecknat en mindre vanlig färg- 

 variation af Orc/iis criienta. Lågväxt, 10--12 cm hög, med spens- 

 lig stjälk och ljusgröna ofläckade blad, helt hvita blommor med 

 kortare tjock sporre och ej tatuerad läpp. Endast ett par tre 

 ex. funnos på stället, hvarest formen för öfrigt uppträdt flera 

 år. Af samma art har jag tagit en varietet med nästan ägg- 

 formiga blad (6x2,5 cm.) förmodligen/. brevifoUa. 



Från Öhneberget, som med trotsig kraft reser sin urbergs- 

 klippa upp ur den omgifvande silurslätten, utbreda sig ned 

 mot den nyssnämnda Mjöllebäcken härliga, sluttande ängar, 

 som utgöra ett kändt tillhåll för den, för de jämtländska kalk- 

 ängärna karaktäristiska, lilla nätta brunkullan Nigritella nigra. 

 Den har också utkorats till Jämtlands »provinsblomma». Hon 

 växer mångenstädes vid Östersund, särskildt på Frösön finnes 

 hon på nästan alla lokaler, där jordmånen är lämplig, men all- 

 tid mycket spridd. Brunkullan var förr allmän å dessa ängar, 

 men har varit mycket eftersökt af turister och botaniserande 

 skolynglingar, hvadan den nu blir allt sällsyntare. I mera af- 

 sides liggande trakter, exempelvis vid Tramsta i Lockne s:ii, 

 förekommer hon ännu ganska ymnigt. 



En björklund vid byn Berge i samma socken har jag upp- 

 tecknat som varande den enda, af mig, kända lokalen för en 

 annan, för Norrland karaktäristisk, orchidé nämligen guckuskon 

 Cypripediiim calceoliis. Troligtvis finnes den på åtskilliga an- 



