28 



FAUNA OCH FLORA 



vi enades och — nu kan jag ju berätta det — fru dufhök 

 hade själf på något sätt åstadkommit skalsprickor i två af 

 äggen, något som ofta förekommer både hos duf- och sparf- 

 hök, däremot säUan hos vråkarna. 



Boträdet stod i en brant sluttning, och jag kom uppifrån. 

 Därför blef det mig möjligt att komma nära nog i jämnhöjd med 

 boet och med en stor brännvidd i objektivet få en hjälplig bild. 



Höken tryckte platt som en höna, och de brandgula ögo- 



Fis 



nen lyste långtifrån. Jag gaf mig tid att draga fram min ki- 

 kare och se det granna djuret in i — gulögat får jag väl säga. 

 Så tog jag en totalbild (fågeln syntes blott helt lite därpå) och 

 gaf Turi lågmäldt order att närma sig trädet från andra sidan 

 och skrämma ut fågeln. Just när hon flög ut, tungt och med 

 hängande ben, som alla stora roffåglar, när de rufvat länge, 

 tog jag en bild af henne i flykt. Den blef aldrig fullt skarp. 

 Jag trodde inte, att hon flög så snabbt och exponerade V200 

 sek. Sedan först kom frågan, om jag skulle kunna få en god 

 bild af höken i boet. 



