OM »OUVIRANDRANO» OCH VÄXTERNAS NÄTBLAD 4 1 



Solorina, är bålens undersida nätlikt genombruten, beroende 

 på att barklager ej utbildats på vissa ställen. Dessa öppningar 

 i barklagret äro analoga med fanerogambladens klyföppningar 

 och stå sålunda i gasutbytets tjänst. Hos äldre exemplar af 

 dessa lafvar, särskildt hos lunglafven, Sticta piilmonacea, hän- 

 der det ej sällan, att dessa nakna partier delvis alldeles upp- 

 lösas, så att bålen blir perforerad i större eller mindre grad. 



Till slut några iakttagelser öfver en Aponogeton-iovm med 

 nätblad, som odlas i Stockholms Högskolas växthus. A.fene- 

 stralis har alltid ansetts som en svårodlad växt. Det var där- 

 för ej med stort hopp om framgång, som jag planterade en 

 under detta namn från botaniska trädgården i Kristiania er- 

 hållen växt i ett litet akvarium i den tempererade afdelningen 

 af högskolans växthus. Den trifdes emellertid förträffligt och 

 flyttades det andra året till bassängen i växthusets varmaste 

 afdelning, där den blommade i december och påföljande år i maj 

 och augusti. Efter blomningen i maj erhölls rikligt frö, som 

 växt upp till vackra småplantor. Växten hade sändts till Kri- 

 stiania från en på Madagaskar bosatt norsk missionär. När 

 den blommade i högskolans växthus, blef den närmare under- 

 sökt och befanns då visa likheter både med A. fenestralis och 

 A. GiiillotU. Med den förra öfverensstämde den i den tvågre- 

 nade blomställningen med hvita blommor och i bladform. Med 

 den senare visade den stor likhet i bladskifvans byggnad. Blad- 

 nätets maskor och trådar liknade nämligen mest dem hos A. 

 Guillotii (se fig. 4, 5), och den för A. fenestralis karakteristiska 

 tagglika bladspetsen (se fig. 3) saknades alldeles. 



Flera iakttagelser tyda på att yttre faktorer inverka på 

 bladets byggnad hos sistnämnda art. Så säger t. ex. v. Göbel 

 att hos svaga exemplar bladskifvan ej är perforerad, och v. 

 WiESNER afbildar ett blad, hvars porositet mest liknar den hos 

 A. Gulllotll. I högskolans växthus, och troligen äfven i Kris- 

 tiania, har växten odlats i stillastående vatten. I hemlandet 

 växer, som nämndt, A. fenestralis i rinnande vatten, och om 

 det är det rinnande vattnet, som åtminstone bidragit till nät- 

 strukturens uppkomst, så är det ganska naturligt, att denna 



