OM »OUVIRANURANO» OCH VÄXTERNAS NÄTI3LAD 43 



till märkena. . Att pollinering kan försiggå på detta sätt håller 

 jag ej för otroligt, ty pollenkornens membran är fint retikule- 

 rad på samma sätt som sporerna af många brandsvampar och 

 Lycopodium-nrtcv och de flyta därför på vattnet liksom dessa 

 utan att fuktas. Som blommorna endast höja sig obetydligt 

 öfver vattenytan, behöfs endast en ringa rörelse af vattnet för 

 att det skall nå ståndarknapparna och bringa märkena i nivå 

 med de kringsimmande pollenkornen. Emellertid torde äfven 

 själfpollination förekomma. Liksom hos de öfriga Aponogeton- 

 arterna, tillväxa äfven hos vår form ståndarsträngarna under 

 blomningen, så att knapparna komma på samma höjd som 

 märkena; i flera fall kunde jag iakttaga en direkt beröring 

 mellan knapp och märke. För säkerhetens skull beströk jag 

 blomställningarna med en fin pensel, och resultatet blef en rik- 

 lig fruktsättning. Troligen förekommer äfven, fast kanske i 

 mindre grad, pollenöfverföring genom insekter, som ditlockas 

 af blomställningens lysande hvita färg; A. Guillotii har rosen- 

 röda blommor. 



Efter befruktningen öfvergår blommornas och blomställ- 

 ningsaxelns mjölkhvita färg till grön. Frukten mognar under 

 vatten. Fröspridningen påminner om den gula näckrosens. 

 Liksom hos den af v. Wettstein närmare undersökta A. Guillotii 

 afrunda sig fruktväggens inre celler och skiljas mer eller mindre 

 från hvarandra, hvarvid hela frukten lossnar från sitt fäste 

 och sönderspränges. Den hänger fast vid fruktställningsaxeln 

 eller flyter omkring i vattnet som en oregelbunden, slemmig. 

 ljusgrön massa inneslutande I — 2 frön. Samtidigt börja äfven 

 fröna att gro. Ibland frigöras fröna, innan fröskalet sprängts, 

 och flyta omkring tills embryot befriat sig från skalet. Men 

 mycket ofta förbli fröna inneslutna i den svampiga frukten 

 under groningen. De gröna embryonerna klämma sig snart 

 ut och sjunka till botten. Denna växt är alltså ofta vivipar, 

 liksom fallet normalt är hos en annan tropisk vattenväxt, den 

 af SvEDELius ingående studerade Eiialus acoroides. Några i 

 bassängen lefvande guldfiskar voro ytterst begärliga på de 

 uppsprungna frukterna, som de plockade bort från fruktställ- 



