OM STUDIKT AF INSEKTERNAS INSTINKTER 87 



lacosoma neiistria m. fl.) af flera forskare förklaras genom an- 

 tagandet af stereotropism i förening med kemotropism. 



Osannolikt är ej, att metoderna att använda insekternas 

 positiva stereotropism vid deras fångst kan utvecklas betydligt 

 mera än hvad nu skett. Vid entomologkongressen i Oxford 

 t. ex. redogjorde Jablonowski för, huru han genom talrika 

 experiment lyckats förbättra fångstgördlarnas konstruktion, så 

 att han numera med framgång bekämpar Sparganothis pilleriana 

 med desamma. 



Principen är i detta fall naturligtvis, att så noga som 

 möjligt efterlikna de förhållanden, under hvilka insekternas po- 

 sitiva stereotropism utlöses i naturen. 



Kemotropism en. 



Med denna term beteckna vi djurens automatiska inställ- 

 ning vid luktsensationer, så att båda sidor af kroppen träffas 

 af diffusionslinjen under samma vinkel. 



Teoretiskt taget sker, när ett ämne afger lukt, ett utstö- 

 tande af fina partiklar i raka linjer, men i verkligheten orsaka 

 luftströmmarna, att linjerna ej bli raka, och därför kunna vi 

 ej heller vänta, att vid kemotropiska rörelser insekterna skola 

 följa så raka linjer som ifråga om de fototropiska fenomenen. 



Kemotropismen spelar en ofantlig roll i insekternas lif; den 

 positiva visar särskildt i tre fall sina verkningar; vid könens 

 uppsökande af hvarandra, när de finna sin föda samt vid ho- 

 nornas äggläggning. Den negativa kemotropismens verkningar 

 återigen tager sig bland annat uttryck däruti, att många in- 

 sekter skydda sig mot sina fiender genom att afsöndra illaluk- 

 tande vätskor. 



Entomologerna ha länge vetat, att hanarna af vissa fjärilar 

 redan på långt håll attraheras af honorna, och många äro de 

 experiment, som visa detta. Så t. ex. gjorde Lampa år 1886 

 experiment med en hona af Bombyx querciis, som visa, på 

 huru långa distanser hanarna förmå att känna honans lukt, 

 äfven om densamma ej kan skönjas af våra näsor. 



