OM STUDIET AF INSKKTF.RNAS INSTINKTER 9 1 



Men den ofta gjorda iakttagelsen, att man vid fångst med 

 lockbete i motsats till hvad som äger rum vid fångst med lan- 

 ternor, får en mycket stor procent befruktade äggfyllda honor, 

 talar ett rätt tydligt språk. Devitz för sin del anser, att 

 detta fenomen beror på, att honorna hafva f(>r sed att taga sig 

 ett mål, innan de lägga äggen, och att de attraheras af lock- 

 betet, emedan dettas lukt liknar näringsvätskans doft. 



Detta är ju möjligt, men man kan naturligtvis också tänka 

 sig, att attraktionen beror på, att lockbetets doft liknar den 

 som larvernas näringsväxter utsända, och det förefaller, som 

 om denna fråga lätt skulle kunna lösas genom experiment, 

 anordnade på så sätt, att man systematiskt undersökte hvilka 

 arters honor som lockades af vissa till sin kemiska beskaffen- 

 het kända ämnen, och gjorde en sammanställning af dessas 

 näringsväxter och de ämnen de innehöllo. Eller ännu lättare 

 vore att använda en viss fjärilart, t. ex. en Pieris-'drt, och ut- 

 röna, om dess honor vid äggläggningen lockades af senaps- 

 oljor, i likhet med hvad man vet om larverna. 



Några dylika experiment äro ej ännu gjorda, så vidt jag 

 vet, men i några fall, där larver och fullvuxna ha samma diet, 

 har man lyckats isolera vissa ämnen ur denna och med deras 

 hjälp narra honorna till äggläggning. 



Engelsmannen Howlett publicerade förra året några dy- 

 lika experiment. Han lyckades förleda Sarcophaga att lägga 

 sina ägg på en bomuUstapp genomdränkt af skatol, ett starkt 

 luktande ämne, som finnes i exkrement och är en förruttnelse- 

 produkt af ägghviteämnen; vidare narrade han Stomoxys cal- 

 citrans på samma sätt till äggläggning medels valeriansyra, ett 

 ämne som finnes i ruttnande vegetabliska ämnen. 



Howlett diskuterar därefter utförligt den teoretiska be- 

 tydelsen af dessa iakttagelser. Han framhåller, att vår egen 

 förmåga att uppfatta lukt synes vara begränsad till ämnen, 

 som hafva en molekylarvikt af omkring 30 eller däröfver, under 

 det att vi ej kunna uppfatta någon lukt hos ämnen med min- 

 dre molekylarvikt, äfven om dylika kunna hafva en irriterande 

 inverkan på våra slemhinnor. 



