gS FAUNA OCH FLORA 



Några ord om nötkråkans flyttningar. 



I sista årgången af denna tidskrift finnas ett ])ar smärre 

 meddelanden angående nötkråkornas massförekomst sistlidne höst. 

 Tvenne af meddelarne angifva, att nötkråkans kost enligt deras 

 oliservation utgjordes af getlngar. Undertecknad, som visserligen 

 icke haft tillfälle att iakttaga dess förekomst ute i naturen, men 

 däremot haft tillfälle att undersöka maginnehållet på 32 exemplar 

 skjutna i olika delar af Skåne och Halland under månaderna sep- 

 tember och oktober och inlämnade till mig för konservering, har 

 gjort den iakttagelsen, att i dem af fåglarna, som hade maginnehåll 

 eller rester däraf, detsamma alltid utgjorts af skalbaggar. Vanli- 

 gast voro fragment af torndyflar Scarabaeus stercorarius och vern- 

 alis samt Aphodius-arter. 



Förekomsten af nämnda insekter ^isar, att nötkråkan gärna hål- 

 ler till i spillning och enligt hvad jag af jägare hört meddelas^ så 

 har deras iakttagelser bestyrkt detta. 



Nötkråkorna voro i allmänhet magra, och af de anträffade exem- 

 plaren tillhörde 23 ex. den långnäbbade formen. 



Hvarifrän komma nu alla de nötkråkor, som efter vissa tids- 

 perioder öfversvämma norra och mellersta Euroj)a och hvilka äro 

 orsakerna till dessa invasionsvandringar? 



Fåglarnas existens beror i)å tillgången af föda, och då denna 

 tryter, måste ju fåglarna vandra till andra trakter, där bättre tillgång 

 på föda finnes. Detta är ju den vanliga tolkningen. Dock har 

 man på senare tider uppställt andra teorier för nötkräkans flyttnin- 

 gar. Professorn dr. H. Simroth i Leipzig har i Ornithologische 

 Monatschrift XXXIII N:o i sid. 6r och följ. i en intressant afhand- 

 ling »tjber die Ziige des sibirischen Tannenhehers» ett antagande 

 att nötkråkans vandringar skulle stå i samband med solfläcksperio- 

 derna och pendulationsteorien. 



Die Pendulations Theorie von Prof. Dr. H. Simroth. Konrad Grethleins 

 Verlag, Leipzig 1907. 



Professor Simroth antager, att regelbundna \äxlingar i värt kli- 

 mat äga rum hvart elfte år och att kottbildningen och frösättningen 

 hos den i Sibirien förekommande zembratallen (Pinus zembra) skulle 

 vara beroende häraf. Att zembratallens söta frön utgöra nötkräkans 

 förnämsta kost i Sibirien är ju allmänt kändt. De år, då massbild- 

 ning af nämnda frön äga rum, skulle enligt Prof. Simroth en stor- 

 del nötkråkor utvandra. Detta är ju stridande mot den gängse 

 uppfattningen angående de fröätande fåglarnes vandringar. Man 

 ser till exempel vår nordiska sidensvans, som under de år rönnbä- 

 ren förekomma i stor mängd i Norrland, icke företager någon flytt- 

 ning söderut, men däremot då rönnbären saknas, sidensvansar an- 

 träffas långt ned i mellersta Tyskland. Där riklig föda finnes för 

 de fröätande fäglarne, där stanna de. Egendomligt är, om nötkrå- 

 kan skulle utgöra ett undantag. 



Prof Simroth uppräknar vidare de år, då nötkråkans vandrin- 

 gar skulle hafva iakttagits, och angifver det sista året vara 1898. 



