OM METODERNA VID MODERNA FLYTTFAGELSUNDERSÖKNINGAR I03 



deles bestämda flyttningsvägar. Ur föreliggande biologiska 

 observationer uppdrog P. äfven ett stort grundschema för dessa 

 olika vägar, en plan, som ännu i våra dagar utgör den fasta 

 basis för vårt vidare arbete. 



Å andra sidan är det ju helt naturligt, att man stöter på 

 oerhördt stora svårigheter, då man ur observationer öfver fågel- 

 arters förekomst och flyttningsförhållanden vill söka finna de 

 leder, efter hvilka flyttningarna försiggå. Ganska själfmant 

 tränger sig det behofvet fram, att bland mängden af flyttande 

 fåglar kunna med bestämdhet följa några vissa individer på 

 deras flykt. Nu ligger det ju utom rimligheternas gräns att 

 ens begära, att man på något sätt skulle kunna observera 

 bestämda exemplar under hela deras flyttning. 



Men redan därmed, att vi kunde veta, att en fågel, som 

 exempelvis i juli fanns i Sverige, i september befinner sig i 

 norra Afrika, vore åtskilligt vunnet. Och än mera, om vi hade 

 flera analoga fall. Så att vi t. ex. visste, att en annan fågel 

 af samma art och ålder, som äfvenledes i juli fanns på samma 

 plats i Sverige, som den förstnämnda, i slutet af augusti an- 

 träffades vid Portugals kust, medan den tredje af samma slag 

 fanns utanför Belgien i början af augusti. Om dessa fynd 

 mångfaldigas i antydd riktning, så kunna vi med ganska stor 

 sannolikhet antaga, att ifrågavarande fågelart flyttar utefter 

 Europas västkust till norra Afrika, och tiderna för fynden visa 

 oss då ungefär också, huru flyttningen fortskrider. 



Det är denna princip, som tagit sig uttryck i en af de 

 bästa undersökningsmetoder, vi på hithörande gebret äga; 

 ringmärkningarna. • 



Tanken på, att genom några kännetecken utmärka vissa 

 fåglar, och härigenom studera deras öden är inte alldeles ny. 

 Fransmannen Millet gjorde redan 1866 (i Bull. Soc. imp. d'Accl.) 

 ett förslag, att man skulle förse en del flyttfåglar med olik- 

 färgade trådar. Det stannade endast med idén, och Palmer, 

 som omnämner detta, framhåller 1876 (Uber d. Zugstr. d. Vögel. 

 p. 7) att »metoden uppenbarligen skulle varit så osäker, att 

 man knappast kunnat vänta något resultat af densamma-. Den, 



