130 FAUNA OCH FLORA 



Lagidiiim erhålles äfven pälsverk under namn af »chinchillona». 

 Brass säger årsafkastningen af dessa vara 12,000 st., och lik- 

 som »bastardchinchillan» äro de värda 300 Mk. pr dussin. Alla 

 dessa arter äro hemma på Anderna och deras västra sluttnin- 

 gar. De äro skickliga att klättra på de branta klipporna och 

 fly vid fara in i skrefvor och remnor. De äro skygga, men 

 fångas mestadels lätt nog med snaror. Köttet ätes äfven. 

 Detta jämte framförallt prisstegringen på skinnen har gjort, 

 att dessa djur från att ha varit allmänna nu blifvit så säll- 

 synta, att chilenska regeringen ansett sig föranlåten att fast- 

 ställa en flerårig fridlysning i förening ej blott med fångst- utan 

 äfven med utförselförbud. 



Chinchilla-djurens stora släkting viscachan iViscacia- och 

 äfven maran eller pampasharen : Dolichotis patagonica) skulle 

 också kunna användas som pälsverk, men de ha till sin egen 

 fördel ej blifvit moderna, och dessutom är den förstnämndas 

 skinn för läderartadt och tungt. 



Den i mellersta Europa förekommande hamstern iCricetus 

 friunentarius) är särskildt i Tyskland föremål för pälsverks- 

 beredning till ett ungefärligt antal af 2 millioner. Då hamstern 

 är ett skadedjur för jordbruket, är det en god sak, att skinnet 

 kan finna afnämare, då därigenom fångsten blir mera lönande. 

 Föröfrigt betalas i många trakter dessutom premier för dödan- 

 det af dessa djur. 



Några försök, som gjorts att inarbeta fjällennnelskinn i 

 pälsmarknaden, ha ej krönts med framgång. Däremot använ- 

 das flera hundratusen skinn af den gulgråa sjusofvaren (My- 

 oxiis glisi, och de betalas med 50 Pf. 



De högnordiska hararne, som ha en tät vinterpäls, ha en 

 stor afsättning i pälsmarknaden. Brass uppgifver att årligen 

 5 millioner dylika skinn komma från Sibirien och Nord-Asien 

 i allmänhet. Däremot är kontingenten af dylika skinn frän 

 Nord-Amerika blott omkring 200,000, och dessutom är denna 

 siffra underkastad mycket betydande fluktuationer beroende på 

 dessa djurs utprägladt periodiska ökning och minskning. Skin- 

 nen af fälthararne d. v. s. af dem, som äro af samma typ som 



