SMÄRRE MEDDELANDEN 



19.3 



smådoppingen oblidt öde, att han flög upji och styrde sin kosa förlji 

 mig. Jag såg då, att det var fråga om något intressant, och den 

 står nu stoppad i Riksmuseum. Det var en gammal ^. 



E. L. 



Asiatiska berghöns. 



På Central-Asiens berg förekomma ett slags stora präktiga höns- 

 fåglar af släktet Tetraogalliis. De lefva på betydande höjd, alltid 

 öfver skogsgränsen samt oftast på de steniga sluttningarna eller 



A'^iatiska bt-rglKins. 



klippiga kullarna nära den eviga snön. De gä aldrig ned i de 

 skogklädda dalarna och torde aldrig sitta i träd. De trycka som 

 rajjphöns eller löpa raskt undan. Om de ej tro sig kunna komma 

 undan på annat sätt taga de dock till fl\kten. Vingarna äro korta 

 och vid upptloget röras de snabbt, men sedan seglar fågeln van- 

 ligen utför en sluttning för att sedan åter ändra riktning och styra 

 uppåt berget igen. Om våren lef\a de j^arvis, och äfven hanen 

 följer med kycklingarna. Under hösten och sommaren slå de sig 

 tillsammans i flockar pä ända till 20 — 30. Aggen äro rätt talrika, 

 gulaktiga, gråaktiga eller olivfärgadc med rödbruna fläckar, större 



