194 FAUNA OCH FLORA 



än tjäderägg. Rådde uppgifver sig ha sett omkring 15 kycklingar 

 hos den kaukasiska arten, men andra arter iippgifvas ha 6 — g ägg, 

 som de lägga i en enkel bale. Tetraogallus-dirttxna. lefva mestadels 

 af växtämnen och beta örter och gräs så godt som hela dagarna i 

 ända. Men de hålla äfven till godo med mossor, ormbunkar, frön 

 af allehanda slag, insekter o. s. v. Stundom får deras kött en väl 

 starkt kryddad smak af de fjällörter de förtära. På andra håll upp- 

 gifves åter köttet vara särdeles välsmakande, och de äro i regel 

 feta. Deras läte är vanligen ett tämligen fint pipande, ett för höns- 

 fåglar ovanligt välljudande läte. När de äro uppskrämda och flyga 

 bort, är deras läte mera häftigt och gällt, och de hålla på därmed 

 så länge de flyga. 



De olika arterna äro hvarandra rätt lika och äfven tämligen 

 likstora, från 50 — 75 cm. Tupp och höna äro äfven ganska lika, 

 ehuru den förra är något större och försedd med ett par kraftiga 

 sporrar. En gul naken fläck bakom ögat finnes hos båda. Den 

 afbildade arten härstammar från Altai-bergen och heter Tetracgallus 

 aliaicus. De båda exemplar, som här fotograferats, äro en gåfva 

 till Riksmuseum af Excellensen Solomirsky i Jekaterinenburg. Denna 

 art igenkännes pä de hvita fjädrarna på sidorna af kroppen. Huf- 

 vud och hals äro grå, hakan hvit, bröstet med hvita fläckar. Ryg- 

 gen är mörkare än halsen och fint vattrad. Vingtäckare och gump- 

 fjädrar med hvita kanter. Fötterna äro röda. Den på Himalajas 

 sluttningar lefvande T. liiinalayensls, som af kirgiserna kallas »ullar», 

 har en kastanjebrun fläck pä sidorna af hufvudet och nacken, och 

 ett likadant band kantande den hvita halsen, bröstet är hvitt med 

 svarta bandfläckar. T. caspius, som träffas på Mindre Asiens berg 

 och ost\art till Transkaspien och Persien, har grått bröst med svarta 

 fläckar samt armpennornas basala hälft hvit. Den kaukasiska arten 

 T. caucasicus har nacken roströd och bröstet svart, vattradt med 

 grågult. Slutligen finnes äfven en art i Ost-Turkestan och Tibet, 

 T. tibetamis, och en art i Kina, T. hcvrici, båda dessa sakna hvitt 

 på handpennorna. Den förra har hvitt bröst och är den minsta, 

 den senare har grått bröst och är den största af alla arterna. 



E. L. 



Gluttsnäppe-bilderna. 



Den g juni i år fick jag nöjet fotografera ett bo af gluttsnäppa 

 äfvensom fågeln själf, medan den rufvade (se fig.). 



Boet låg å ett för skogsodling afröjdt fält, en »försöksyta», i 

 gles tallskog omkring 5 kilometer öster om Gellivare i Lule lapp- 

 mark. Profytans höjd är beräknad till ^jh meter. Nedanför tall- 

 heden går pä flera sidor rinnande vatten. Helt nära drager bäcken 

 Kavajoki fram, och pä en dryg kilometers afstånd går på ena sidan 

 Vasaraälfven och pä den andra Lina älf. Utom dessa strömmande 

 vatten finnas i omedelbar närhet mindre kärrdrag och stagnerande 

 vatten. 



Å profytan lago med korta afstånd korslagda torra grenstycken 



