196 FAUNA OCH FLORA 



markerande de uppspirande tallplantorna och förutom dessa låg 

 därsammastädes en massa grenpartier och affall efter afverkningen, 

 hvilket alltsamman hunnit antaga en mer ocli mindre mörkt askgrå 

 far O" 



Glutten hade redt sitt bo alldeles invid ett sådant plantmärke. 

 När jag fotograferade den, hade den stjärten och vingspetsarne hvi- 

 lande pä torrgrenen, hvilkens färg helt gick öfver i fågelns. Samma 

 skyddande likhet förefanns i äggfärgerna. De brunröda fläckarne 

 harmonierade fullständigt med de större och mindre tallbarkbitar, 

 som lägo i och rundtom boet, äfvensom i någon mån med kräkris- 

 slingorna i omgifningen, hvilka här och där antagit samma mörkt 

 rödbruna färg. Och den mycket blekt blågröna botten färgen å 

 äggen återfanns hos de lafvar, Cladina silvatica med sporhus och 

 phyllocladier, som växte vid bokanten och i lösa fragmenter funnos 

 i boet. 



Rörande fågelns sätt att förhålla sig må framhållas, att den, 

 ehuru den förut blifvit uppstött och bohemligheten afslöjats, lät mig 

 under långsamt och försiktigt framskridande med en stativkamera, 

 hvarunder flera gånger på allt kortare afstånd manipulerades för 

 plåttagningarne, tillsist komma så nära som pä halfannan meter. 

 Kanske gynnades jag något däraf, att det under hela tiden smä- 

 regnade. På H^gelbilden synas också vattendropparne som hvita 

 l)ärlor å bakdelen och på färgfotot som en ljus fläck å ena ägget. 



När jag sökte komma ännu närmare flög glutten af utan våld- 

 samhet, följde marken ett stycke, lät höra sitt läte, höjde sig och 

 tog plats öfverst på en tallkronn. »Pluti, pluti» klingade det gällt 

 deruppifrän, och från markerna nedanför tallheden hördes andra 

 fågeln, som dock ej visade sig, ehuru den, att döma af den rufvande 

 fågelns handräkt, var honan själf och mamma till äggen. 



Paul Rosciiiiis. 



(Färgbilden af boet har till följd af svårigheter förenade med 

 reproduktionen ännu ej hunnit h\\ fullt färdig.) Red. 



