Några ord om faunan i de gamla 

 Götalandslagar ne. 



Af 

 E. L. 





r7^7:3» JHUljj^le intressanta urkunder, som vi äga i våra 

 X ^' _ ■•■-• -.^'§''^n'ila landskapslagar, lemnaen inblick i många- 

 iT.— ^"•. .•^^'flS^lianda förhållanden och kunna äfven gifva ämne 

 iför faunistiska studier, om också af något 

 |knapphändig art. Följande lilla axplockning 

 ll=^i^iél^^:^^är en frukt af ett tämligen hastigt genombläd- 

 drande af de gamla Öst- och Västgötalagarne under några regn- 

 väderskvällar i somras och gör naturligtvis ej anspråk på full- 

 ständighet. 



Djurvärlden spelade en mycket stor roll för de gamla gö- 

 tarne, det kan man lätt finna af de talrika lagbestämmelserna, 

 som handla om djur. Dels ägde de en mängd husdjur af hvarje- 

 handa slag och till dessa hänföra sig naturligen de flesta lag- 

 paragraferna, som handla om djur. Dels voro de ju äfven 

 jägare och måste framförallt efterhålla de stora rofdjuren. Det 

 öfriga villebrådet var i allmänhet tydligen fi-itt, men det finnes 

 dock vissa märkliga spår till lagstiftning i syfte att förebygga 

 misshushållning. 



Af rofdjuren var tydligen vargen den svåraste fienden. Den 

 eger »vargh», som honom »vinder», säger Västgötalagen med 

 den vanliga alliterationen. Och det är ju tämligen klart, men 

 att det verkligen var vargatider, när dessa gamla lagar till- 

 komnio, därom vitttna de kraftiga stadgandena om dessa djurs 



Fauna och Flora 1913. Haft. 5. 14 



