Anteckningar om Hirundo urbica. 



Af 

 Aug. Heintze. 



ijstcr om treriksröset, Kuokimniuodka, och nära 

 stranden af vår nordligaste insjö, Kilpisjärvi, 

 I har finska staten låtit bygga en fjällstuga till 

 tjänst för resande, som vilja besöka de stora 

 vintermarknaderna i Skibotten ute vid Lyn- 

 genfjorden. I Köngämädalen mellan Kilpis- 

 järvi och Karesuando kyrkoby finnas en hel rad liknande stu- 

 gor, hvilka för dryga kostnader uppförts af svenska staten och 

 öfverlåtits till fasta åboar af finskt språk och härkomst. Dessa 

 nybyggare, hvilka jag under mina färder i Köngämädalen som- 

 rarna 1904 och 1907 lärt mig sätta stort värde på, äro skick- 

 liga jägare och fångstmän samt ha förvärfvat sig en ingående 

 kännedom om sin orts högre djurvärld. Från en af dem, 

 Daniel Naimakka, har jag erhållit de anteckningar öfver hus- 

 svalans ankomsttider till fjällstugan Naimakka. för hvilka jag 

 i det följande kommer att redogöra. 



På alla gårdar och hus i Köngämädalen häckar hussvalan 

 i stor mängd och omhuldas på allt sätt af befolkningen, som 

 af omtanke för dem ej hålla kattor. Svalans enda fiende i 

 dessa nordliga trakter är dvärgfalken, hvilken i likhet med 

 lärkfalken längre söderut fångar henne i flykten. Min reskamrat 

 sommaren 1904, forstmästare Bo Witt-Strömer, roade sig med 

 att räkna alla svalbon, som funnos på de tre nordligaste fjäll- 



