ANTF.CKNIXCAR O.M HIRUNDO URlilCA 213 



och andra större byggnader af sten torde måhända utgjort 

 »hussvalans» första boplatser, hvarifrån hon så småningom 

 spridda sig till boningshusen. 



I ett nyligen utkommet arbete om antikens djurvärld har 

 den tyske litteraturhistorikern Otto Keller samlat en mängd 

 uppgifter om den stora roll, svalan spelade hos antikens folk. 

 Redan dessa ägde en ganska noggrann kännedom om de olika 

 svalarterna. Den vanligaste och mest kända arten var då som 

 nu Hiriindo iirbica. Både i Grekland och Rom fick hon ostördt 

 bygga på tempel och andra offentliga byggnader samt på bo- 

 ningshusen. I det gamla Hellas var hon Afrodites skyddsfågel 

 samt äfven helgad åt andra olympiska gudomligheter. Och 

 att hon var ytterst allmän på gårdar och hus framgår bland 

 annat däraf, att det gällde som ett hemligt igenkänningstecken 

 mellan anhängarna af de pytagoreiska lärosatserna, att de ej 

 tilläto svalan att häcka under taken till sina bostäder. 



För att få utrönt, efter hvilka vägar Abisko-svalornas flytt- 

 ningar äga rum, skref jag i slutet af maj månad detta år till 

 samtliga stationsinspektorer efter Luleå — Ofotenbanan väster 

 om Kiruna. Af de ingångna svaren framgår, att svalor eller 

 svalflockar aldrig iakttagits efter järnvägen mellan Kaisepakte 

 och norska gränsen. Enligt meddelande från folkskollärare 

 J. D. Lidström i Abisko synas klippsvalorna komma och flytta 

 efter Abiskodalen. Det är därför rätt antagligt, att svalorna 

 i Abiskojokks kanjon och på Kierona hafva sina flyttningsvägar 

 öfver Sjangeli ut till Skjomen vid norska kusten. Om Rautas- 

 järvi-svalorna taga samma väg, är däremot mindre säkert. Och 

 de klippsvalor, Zetterstedt anträffade mellan Torneträsk och 

 Kurravaara, torde troligen flytta efter Torne älf. 



Köngämädalen tyckes utgöra en viktig stråkväg för Nord- 

 norges flyttfåglar. Svan och trana draga sålunda vår och höst 

 i flockar genom dalen och skjutas därunder ej sällan af be- 

 folkningen. Kilpisjärvi-svalorna torde äfven flytta efter Köngä- 

 mädalen. 



Klippsvalorna på Ropentjåkko och Hemberget i Åsele lapp- 

 mark samlas på hösten i stora flockar, hvilka på sin färd åt 



Fauna och Flora 1913. Haft. 5. J5 



